УХВАЛА

18 червня 2026 року
м. Київ

справа № 336/6673/25
провадження № 61-7604ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» (далі - ТОВ «Вельтум-Запоріжжя») про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 22 листопада 2024 року приблизно о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Камаз 53215», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Ігоря Сікорського, наближаючись до перехрестя з вул. Солідарності в м. Запоріжжі.

В цей час по вул. Солідарності, наближаючись до перехрестя з вул. Ігоря Сікорського, рухався автомобіль «Audi E-tron», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Під час перетину зазначеного перехрестя, за ходом руху позивача на світлофорі було увімкнене зелене світло світлофору.

Водій ОСОБА_2 , не переконавшись в безпеці, виїхав на зазначене перехрестя на червоний сигнал світлофору з табличкою «стрілка зеленого кольору», не надавши таким чином переваги в русі автомобілю позивача.

У відповідності до вимог пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху України, «стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог пункту 8.7.3. е) Правил дорожнього руху України, останній припустив зіткнення з автомобілем позивача, який зазнав механічних ушкоджень.

Автомобіль «Audi E-tron», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію, а тому діями ОСОБА_2 їй спричинено майнову та моральну шкоду, пов`язану з пошкодженням її особистого майна.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди стосовно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог пункту 8.7.3. е) Правил дорожнього руху України, що завдало матеріальних збитків.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2025 року встановлено, що 22 листопада 2024 року приблизно о 08.20 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Камаз 53215», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Солідарності біля будинку 98, в м. Запоріжжі, на перехресті на червоний сигнал світлофору, на якому було встановлено табличку «стрілка зеленого кольору» на рівні червоного сигналу світлофору для повороту праворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Audi E-tron», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась на зелений сигнал світлофору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано майнової шкоди.

Позивач зазначала, що провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 9 статті 247 КУпАП, у зв`язку зі смертю особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Закриття справи з підстав, визначених пункту 9 статті 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною. До того ж, з постанови суду вбачається, що суд таки встановив обставини дорожньо-транспортної пригоди. В мотивувальній частині постанови чітко зазначено суд «встановив» (далі за текстом постанови). При цьому, викладаючи обставини справи, суд не посилається на обставини, як на такі, що викладені в протоколі, а чітко зазначає, що ці обставини встановлені судом.
У деліктних правовідносинах суд має повноваження самостійно встановити протиправність дій заподіювача шкоди.

Позивач вказує, що, з урахуванням зазначеного, надала суду докази протиправності дій водія ОСОБА_2 , що спричинили їй матеріальну та моральну шкоду, а саме: копію протоколу від 22 листопада 2024 року ААД № 986594; копію схеми ДТП, що сталась 22 листопада 2024 року; копії письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; копію постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2025 року; копію висновку експерта від 23 травня 2025 року № СЕ-19/108-25/11047-ІТ за обставинами ДТП, що мала місце 22 листопада 2024 року за участі водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З метою встановлення розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу діями ОСОБА_2 , вона звернулась до судового експерта ОСОБА_3 . Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 4290 від 28 листопада 2024 року матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Audi E-tron», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22 листопада 2024 року на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 933 435, 26 гривень.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу «Камаз 53215», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування». У відповідності до умов полісу від 23 травня 2024 року № 221101622 ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну потерпілого, становить 160 000 грн. Цим же полісом встановлена франшиза в розмірі 3 200,00 гривень.

Страховиком сплачено страхове відшкодування в розмірі 156 800,00 грн. 

Власником транспортного засобу «Камаз 53215», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ «Вельтум-Запоріжжя».

Станом на 22 листопада 2024 року ОСОБА_2 під час події дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки, пов`язані з експлуатацією автомобіля.

Тому, відповідальною особою за спричинення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є саме ТОВ «Вельтум-Запоріжжя».

Різниця між фактичним розміром шкоди (933 435,26 гривень) і страховою виплатою (156 800,00 гривень) складає 776 636,26 гривень.

За проведення товарознавчого дослідження з встановлення розміру збитків позивачем була сплачена сума в розмірі 5 000,00 гривень, а за проведення судової експертизи за обставинами ДТП - 3 820,40 гривень. Зазначені суми теж підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

Окрім матеріальної шкоди позивачу, як власнику пошкодженого особистого майна - автомобіля «Audi E-tron», реєстраційний номер НОМЕР_2 , спричинено моральну шкоду.

Протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивачу довелося змінити звичний режим. Для пересування по місту, в тому числі вирішення своїх побутових питань їй довелося звертатися до сторонньої допомоги. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них вона взагалі змушена була відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім неї і члени її родини, що призвело до розладу стосунків. Це все спричинило виникнення пригніченого стану та нервування.

Вказує, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від усього, що сталося з нею та членами її родини. Розмір її душевних страждань позивач оцінює в 30 000 гривень. Ціна враховує в собі всі страждання, які довелося їй перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, суттєве пошкодження її майна та необхідність придбання нового, коштів на яке у позивача недостатньо.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» грошову суму в розмірі 785 455,66 грн, з яких: 776 636,26 грн - у якості відшкодування витрат, пов`язаних із пошкодженням автомобіля; 5 000,00 грн - витрати на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження; 3 820,40 грн - витрати за проведення судової експертизи за обставинами ДТП; грошову суму в розмірі 30 000,00 грн у якості відшкодування моральної шкоди, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 154,56 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 785 455, 66 грн: 776 636,26 грн - відшкодування витрат, пов`язаних із пошкодженням автомобіля; 5 000,00 грн - витрати на проведення висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження; 3 820,40 грн - витрат за проведення судової експертизи за обставинами ДТП.

Стягнуто з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 154, 56 грн.

Постановою запорізького апеляційного суду від 06 травня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року залишено без змін.

У червні 2026 року ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2026 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 806 636,26 грн (776 636,26 + 30 000,00), яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 х 250 = 832 000,00 грн). 

Враховуючи зазначене вище, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2026 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає: у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Проте, касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв, а справа мала виняткове значення для заявника.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2026 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков     	
	Р. А. Лідовець     	
	Д. Д. Луспеник