Єдиний унікальний номер 317/890/25
Провадження № 2/317/747/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі: 
головуючого судді Сакояна Д.І.
за участі:
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.
позивачки ОСОБА_1 
представника позивачки ОСОБА_2 
представника відповідача ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області із позовом до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Позивачка просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 15.11.1997 позивачка є власником земельної ділянки площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За її земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 придбала у 1997 році за договором купівлі-продажу у ОСОБА_4 . Сусідня ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена на краю вулиці, межує лише з її ділянкою, належала на праві комунальної власності Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області. Попередній господар ОСОБА_4 постійно доглядав сусідню ділянку, тому що вона ніким не оброблялась і нікому не виділялася Долинською сільською радою, постійно заростала чагарниками, створюючи пожежну загрозу для лісу, який межує з нею. З моменту придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , позивачка постійно володіє ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , доглядає за нею. За цей час позивачкою був вирівняний крутосхил та зроблена дорога понад ділянкою. Для цього їй довелося здійснити витрати на придбання ґрунту та роботи землерийної техніки. Позивачка весь час намагалася отримати зазначену земельну ділянку у власність та зверталась до Долинської сільської ради для оформлення її у власність.
У 2011 році питання щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки було винесено на сесію Долинської сільської ради, де ухвалено рішення яким задоволено її прохання. Остаточно завершити оформлення документації на право власності на спірну земельну ділянку позивачка не змогла через сімейні обставини, а також у зв`язку з тим, що документи були викрадені з автомобіля. З 2011 року позивачка сплачує земельний податок за дві земельні ділянки. Платіжні доручення для сплати земельного податку із розрахунку на дві ділянки їй направлялись Долинською сільською радою.
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Долинської сільської ради для отримання дублікату рішення сесії щодо виділення їй спірної земельної ділянки. Після реорганізації в Долинську об`єднану територіальну громаду позивачці повідомили, що всі рішення передані до архіву. Позивачка звернулась до Державного архіву Запорізької області із запитом про надання копії рішення Долинської сільської ради за 2011 рік, однак на момент звернення до суду з позовом відповіді не отримала. Відсутність позитивного рішення сесії Долинської сільської ради позбавляє позивачку права оформити право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Не погоджуючись із позовними вимогами позивачки ОСОБА_1 , відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Рішенням сьомої сесії шостого скликання № 20 від 28.07.2011 було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проєкту відведення земельної ділянки площею 0,0700 га в короткострокову оренду терміном на три роки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 вищевказане рішення не було виконано, проєкт землеустрою замовлено не було, відповідно, його не розроблено та на затвердження у встановленому порядку до сільської ради не надано. Залишивши рішення не виконаним, 25.03.2013 ОСОБА_1 звернулась до Долинської сільської ради із заявою про скасування рішення сьомої сесії шостого скликання № 20 від 28.07.2011. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась із клопотанням до відповідача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням тридцять восьмої позачергової сесії восьмого скликання № 36 від 08.08.2024 ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проєкту у зв`язку з тим, що земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди та пішохідні зони.
Таким чином, у позивачки не виникло та не могло виникнути право власності на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки вона обізнана, що спірна земельна ділянка належить на праві комунальної власності територіальній громаді в особі органу місцевого самоврядування. Позивачка обізнана про неправомірність заволодіння чужим майном, у зв`язку з чим відсутня обов`язкова умова набуття нею права власності – добросовісність заволодіння майном.
Твердження позивачки про те, що Долинська сільська рада направляла платіжні доручення є такими, що не відповідають дійсності, оскільки Долинська сільська рада, як юридична особа публічного права, ніколи не виготовляла та не направляла на адресу та/або ім`я позивачки такий документ як платіжне доручення. У наданій позивачкою листівці зазначено реквізити для сплати земельного податку з фізичних осіб, однак назва документа, печатка установи та/або організації, яка його видала та інші реквізити відсутні. Разом із тим, листівка містить поштову адресу: АДРЕСА_2 , а предметом судового розгляду є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, позивачкою не надано жодного податкового повідомлення-рішення на її ім`я, що виготовлено ГУ ДПС у Запорізькій області у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що свідчать про сплату земельного податку на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Сукупність наведених відповідачем фактів повністю спростовує позицію ОСОБА_1 щодо правомірного користування нею земельною ділянкою.
Відповідно до публічної кадастрової карти земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності позивачці, має кадастровий номер 2322183500:16:001:0063, цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, присадибна ділянка. Вищевказана земельна ділянка межує із земельними ділянками приватної форми власності з кадастровими номерами 2322183500:16:001:0328, 2322183500:16:001:0008 та земельною ділянкою комунальної форми власності із кадастровим номером 2322183500:16:001:0086 з цільовим призначенням – земельні ділянки загального користування як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони.
Відповідно до витягу з містобудівної документації – Генерального плану та плану зонування (у складі генерального плану) с. Бабурка Запорізького району Запорізької області № 01-13/03 від 05.03.2023, відповідно до місця розташування земельної ділянки, яка знаходиться біля кадастрового номеру 2322183500:16:001:0063, згідно з п. 3 Переліку територіальних зон пояснювальної записки плану зонування території с. Бабурка Запорізького району Запорізької області (у складі генерального плану), вона знаходиться в зоні ТР-2 – зона транспортної інфраструктури.
Згідно п. а ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
05.06.2024 комісія Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області провела обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086 площею 1,5891 га, яка перебуває в комунальній власності Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, з метою встановлення факту самочинного будівництва на ній. Вказана земельна ділянка розташована в адміністративних межах с. Бабурка Запорізького району Запорізької області на території Долинської територіальної громади Запорізького району Запорізької області та віднесена до земельних ділянок загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди та пішохідні зони.
Обстеженням встановлено, що на території земельної ділянки наявні об`єкти самочинного будівництва, а саме поглиблення глибиною близько 3 м, довжиною близько 6 м, шириною близько 4 м, сторони якого з усіх боків укріплено бетонними блоками та яке накрито двома бетонними плитами. Всі елементи споруди з`єднані бетонним розчином, який на момент обстеження є застиглим. Всередині поглиблення наявні різноманітні будівельні матеріали, а також дві металеві сходинки. Документи, які підтверджують право зведення, володіння, розпорядження, користування вказаною спорудою відсутні.
Земельна ділянка, на якій розташовано вказане нерухоме майно, належить територіальній громаді в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області та віднесена до земель комунальної власності, вона ніколи не передавалась під будівництво, право власності чи користування за приватними особами на неї не оформлювалось.
Внаслідок самочинного будівництва вказаної нерухомої споруди з володіння Долинської сільської ради вибула земельна ділянка площею 24 м2 (площа під об`єктами самочинного будівництва).
Наразі слідчим відділенням відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025082230000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного будівництва об`єктів нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086.
Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на земельну ділянку з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086, розробленої інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 , на момент виготовлення вказаної технічної документації в квітні 2024 року було встановлено, що вся земельна ділянка є вільною від будівель та споруд, ніким не використовується. Отже, спірна земельна ділянка була самовільно зайнята ОСОБА_1 після квітня 2024 року, тобто вже після виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.
У відповіді на відзив Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області представником позивачки ОСОБА_1 , адвокатом Шокотом А.С., стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначено наступне.
У 2011 році позивачкою було отримано рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про виділення земельної ділянки за номером АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При проведенні землевпорядником Долинської сільської ради вимірювань меж ділянки було заявлено, що вона дорівнює 0,07 га. Після цього відповідач попросив подати нову заяву до ради, що позивачка і зробила. Протягом 2012-2013 років позивачка повідомила відповідача, що документи, які були отримані від нього, у неї були викрадені, на що він запевнив про відсутність у цьому проблеми. Наприкінці березня 2013 року відповідач запропонував написати заяву про скасування рішення сьомої сесії Долинської сільської ради № 20 від 28.07.2011 у зв`язку з тим, що в ній була допущена помилка із розміром ділянки та завірив, що все буде виправлено. Разом із цією заявою позивачка подала заяву про виділення земельної ділянки за номером АДРЕСА_1 , площею 0,07 га у власність. Позивачка була впевнена, що володіє земельною ділянкою на законних підставах, тому доглядала за нею, вирівнювала крутосхил, проводила роботи по будуванню дороги понад ділянкою. 
Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 була належним чином обізнана про фактичного власника земельної ділянки, а також про те, що в неї взагалі відсутні правові підстави щодо використання та зайняття земельної ділянки з будь-якою метою є безпідставними.
Так, з тексту рішення Долинської сільської ради № 20 від 28.07.2011 неможливо зробити висновок про суть заяви, яка розглядалася радою, хоча у інших рішеннях представлених відповідачем така інформація зазначається. Текст заяви від 25.03.2013 не вказує про обізнаність позивачки із текстом рішення Долинської сільської ради № 20 від 28.07.2011. Позивачка ознайомилась із копією цього документа після отримання відзиву відповідача на позов. При цьому відповідач не надав жодного доказу про вручення, чи ознайомлення, чи направлення позивачці цього документа у 2011-2013 роках.
Між Долинською сільською радою і ОСОБА_1 не було укладено жодного договору оренди на земельну ділянку. Відповідно, посилання відповідача на роз`яснення Верховного Суду щодо сутності положень ст. 119 ЗК України, а саме про відсутність підстав добросовісного заволодіння майном при володінні майном за договором взагалі не відносяться до даного спору.
Відповідач замовчує факт чергового звернення позивачки до нього 14.01.2022 із заявою про оформлення документів на цю земельну ділянку у власність і його результати. Так, при звернені відповідач вказав, що не може знайти документи позивачки від 2011 року у зв`язку з проблемою із архівом, яка була пов`язана із процесом об`єднання громад. За його рекомендацією позивачка написала нову заяву. Рішенням Долинської сільської ради № 66 від 08.02.2022 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського виробництва. Підставою для відмови стало невірне визначення призначення цієї земельної ділянки. При цьому відповідач послався на генеральний план с. Бабурка і зазначив, що ця ділянка знаходиться у зоні «садибної забудови та частково в зоні транспортної інфраструктури».
10.06.2024 позивачка знов звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, вказавши вже зменшену площею ділянки. За результатами її розгляду на сесії відповідач відмовив у виділенні ділянки. При цьому із тексту рішення Долинської сільської ради № 36 від 08.08.2024 походить, що відповідач штучно створив нову підставу для відмови у наданні дозволу.
Надані відповідачем зауваження з приводу того, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що свідчать про сплату земельного податку на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , додатково вказують на порушення відповідачем принципу добросовісності у цивільних відносинах.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» відповідач наділений виключною компетенцією щодо встановлення місцевих податків і зборів. Відповідач розповсюджував серед власників земельних ділянок с. Бабурка платіжні доручення на сплату земельного податку, частина яких представлена у додатках до позову, що можуть підтвердити мешканці с. Бабурка. У додатках до позову надані квитанції про сплату земельного податку.
Так, відповідач, зловживаючи своїм правом щодо видання розпорядчих документів, на свій розсуд змінив сутність рішення Долинської сільської ради № 20 від 28.07.2011 з надання дозволу оформити право власності на земельну ділянку на оформлення договору оренди, а також спочатку визнанням факту існування виділеної в натурі ділянки з цільовим призначення «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» у власних рішеннях, а потім невизнанням такого факту і твердженням у власному рішенні про те, що ця ділянка є міжквартальним проїздом.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що Долинська сільська рада не заперечує того факту, що протягом 2011-2024 років позивачка неодноразово зверталась із відповідними заявами про оформлення права на спірну земельну ділянку, про що органом місцевого самоврядування прийняті відповідні рішення. Неодноразове звернення ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування беззаперечно вказує на те, що остання чітко та у повній мірі усвідомлює відсутність у неї права власності на земельну ділянку, а також відсутність підстав для його виникнення. Позивачка обізнана, що спірна земельна ділянка належить на праві комунальної власності Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області. Сам факт звернення позивачки до органу місцевого самоврядування протягом 15 років не є підставою для набуття права власності на земельну ділянку, у тому числі за набувальною давністю, що узгоджується з висновками Верховного Суду. У позивачки не виникло та не могло виникнути права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, оскільки вона обізнана, що спірна земельна ділянка належала та належить на праві комунальної власності територіальній громаді в особі органу місцевого самоврядування.
Щодо посилання позивачки про штучно створені відповідачем підстави для відмови у наданні дозволу у виділенні земельної ділянки відповідач зазначає, що рішення органу місцевого самоврядування прийняті в межах чинного законодавства та відповідають принципам законності та обґрунтованості. Позивачка рішення органу місцевого самоврядування не оскаржувала, що свідчить про повну відсутність для цього підстав, оскільки порушення її прав та законних інтересів не відбулось.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області знала, що вона хоче отримати спірну земельну ділянку. Дана земельна ділянка стала дорогою у 2024 році. Позивачка пов`язує це з появою скандального сусіда. У неї у власності є земельна ділянка площею 15 соток, вона її купила. Її земельна ділянка межує зі спірною земельною ділянкою. Адреса АДРЕСА_1 існувала до 2024 року. Яким документом присвоєна поштова адреса спірній земельній ділянці вона не знає. Позивачка вирівнювала спірну земельну ділянку з усного дозволу голови сільської ради. Окремої квитанції про сплату податку на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вона не має, але сума податку була більшою. Жодної заяви про оренду земельної ділянки вона не писала. Рішення № 20 від 28.07.2011 це не те рішення, яке було у неї на руках. Вона зверталась з питання передання земельної ділянки у власність. Вона була на сесії, де їй передали 10 соток у власність. Вона просила видати їй дублікат рішення, але їй відмовили в усній формі. Проєкт на спірну земельну ділянку вона не розробляла. На спірній ділянці є фундамент під гараж. Хто саме побудував фундамент для гаража вона не скаже на підставі ст. 63 Конституції України. Вона написала заяву, копія якої міститься на а.с. 72 т. 1 даної цивільної справи, щоб скасувати рішення, оскільки як їй пояснили, розмір земельної ділянки не складав 10 соток, вона переписала заяву на 7 соток. У витягу на а.с. 80 т. 1 справи описка у кадастровому номері.
На запитання суду ОСОБА_1 пояснила, що вона володіє спірною земельною ділянкою з 1997 року. Вона не знала, що спірна ділянка належить до земель комунальної власності. ОСОБА_1 вважала, що ця земля попереднього власника, у якого вона купила ділянку під АДРЕСА_2 . Їй стало відомо про те, що спірна ділянка належить до земель комунальної власності у 2025 році. Коли саме на ділянці з`явився фундамент вона не знає. Цей фундамент будувала не вона. Фундамент будувався не членами її родини. Вона зробила на спірній ділянці ландшафтний дизайн. Також на цій ділянці вона користувалась підвалом. Вона не будувала підвал, але він належить їй.
Представник позивачки, адвокат Шокот А.С., у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, які у ньому викладені. Зазначив, що наданий представником відповідача витяг засвідчений неналежним чином. Викопіювання з масштабом 1:2000 має ознаки завідомо неправдивого документа, воно не є по своїй суті викопіюванням. План зйомки з масштабом 1:500 має ознаки завідомо неправдивого офіційного документа.
Представник відповідача Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Воронов О.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Пояснив, що позивачка одночасно хоче отримати у власність спірну земельну ділянку за набувальною давністю і посилається на намагання отримати її у власність шляхом приватизації. Позивачка не реалізувала рішення сесії Долинської сільської ради, проєкт не представила. Долинська сільська рада не адмініструє податки і збори. До позову не додано податкових повідомлень про сплату податку за дві земельні ділянки. Адреси АДРЕСА_1 не існує. Спірна ділянка є частиною земельної ділянки 0086. На спірній земельній ділянці площею 0,05 га ОСОБА_1 розпочато будівництво, у зв`язку з чим до відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. ОСОБА_1 оголошено підозру. У 2011 році земельної ділянки площею 0,05 га як окремого об`єкта не існувало, саме тому і надавався дозвіл на розробку проєкту для короткострокової оренди. Був затверджений Генеральний план с. Бабурка. 20.06.2024 значиться датою державної реєстрації прав на земельну ділянку 0086. Ділянка була сформована задовго до 20.06.2024. З моменту отримання кадастрового номера земельна ділянка була сформована.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що знає позивачку, оскільки у 2019 році привозив їй металеву драбину. Він спустив цю драбину у підвал з фундаментних блоків. Він бачив, що у 2022 році відсипали дорогу на цій земельній ділянці, хто саме не знає. Йому не відомо скільки ОСОБА_1 володіє тієї земельною ділянкою на якій розташований підвал. ОСОБА_1 не казала звідки у неї ця земельна ділянка. Крім підвалу на цій земельній ділянці більше нічого не було. Підвал цей десь 1х1 м на вході, а всередині десь 2х1 м. Він ставив металевий гараж на підвал. Хто будував цей підвал він не знає. 
Також свідок ОСОБА_6 зазначив, що він продав ОСОБА_1 драбину, тому і привіз її в с. Бабурка, назву вулиці не знає. Підвал був на огородженій території. Крім підвалу на цій земельній ділянці нічого не було. Паркану там не було, були лише труби. Якого розміру була земельна ділянка він не розуміє. У 2024 році він продав ОСОБА_1 металевий гараж. У 2019 році спірна ділянка на поверхні була рівна, росли дерева. Дороги по ній не проходили. 
У свідка дача у с. Бабурка, він продавав майно зі своєї дачі. У 2024 році на спірній земельній ділянці були ті самі побудови, що й у 2019 році, нічого не змінилось. Під`їзд до цієї земельної ділянки також не змінився. Ділянка була доглянута. Була залізна хвіртка на територію, воріт та паркану не було. Йому не відомо кому належить земельна ділянка. Гараж поставити на цю земельну ділянку його попросила ОСОБА_1 він не знає чи користується хтось цим гаражем. У свідка дача в с. Бабурка десь з 2017 року. До 2019 року він не був біля спірної земельної ділянки. Йому не відомо хто садив дерева, хто доглядав за земельною ділянкою. З 2019 року по 2024 рік на ділянці нічого не змінилось.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_1 є її рідною сестрою. ОСОБА_1 придбала ділянку 15 соток. Її земельна ділянка примикає до посадки. Між її ділянкою і посадкою був яр. Вона почала його поступово засипати. ОСОБА_1 просила виділити їй цю земельну ділянку. Десь у 2011 році сільрада виділила їй цю земельну ділянку – 5 чи 6 соток. Потім у ОСОБА_1 вкрали сумку і документ, який їй видали у сільраді. Вона зверталась до сільради, але їй дублікат так і не видали. Після засідання сільради, коли їй виділили земельну ділянку, приїжджав землевпорядник. 
У ОСОБА_1 завжди оплата за землю була вище, її ділянка вважалась більшою. Позивачка доглядала спірну земельну ділянку, відсипала, щоб яр не розростався. Десь з 2003 року ОСОБА_1 користується земельними ділянками. На спірній земельній ділянці немає огорожі. Там є підвал, чи на її ділянці, чи за її межами. 
Свідок їздила з ОСОБА_1 у сільраду. 
ОСОБА_1 вирівняла яр. Туди люди вивалювали сміття. Потім ОСОБА_1 замовляла туди землю. На цій ділянці є підвал, кущі. Дерев на цій ділянці немає. Підвал на цій земельній ділянці був ще до 2003 року, тобто до придбання земельної ділянки ОСОБА_1 . Розміру підвалу свідок не знає. Також свідок не знає на якій земельній ділянці знаходиться підвал. 
Свідок не може згадати що саме було зазначено у рішенні сільради. 
Земельна ділянка ОСОБА_1 15 соток з двох сторін огороджена капітальним парканом, з одного боку недобудований – з передньої сторони. Там де примикає до спірної земельної ділянки паркану немає. Де знаходяться межі земельної ділянки свідок не знає. Наскільки вона знає, то ОСОБА_1 на спірній земельній ділянці нічого не садила. 
Свідок заходить до ОСОБА_1 десь раз на місяць, була в найближчу до допиту суботу. 
Гараж і підвал частково на земельній ділянці за парканом. Протягом останніх десяти років не було нічого, що б визначало межі спірної земельної ділянки. Де взяла ОСОБА_1 гараж свідок не знає. В підвалі вона ніколи не була. 
У ОСОБА_1 ділянка АДРЕСА_2 , а у неї № 15. Не знає чи є № 30-А, таблички такої немає. Гараж з`явився роки два тому. Свідок була очевидцем того як ОСОБА_1 користується гаражем. Декілька років тому приїжджала машина, привозила землю наполовину з глиною. Зі слів ОСОБА_1 це вона купляла землю. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 є її подругою. Спірна земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 . Вона без огорож і побудов. За нею лісок, яр.
Вони з ОСОБА_1 знайомі з 1992 року. У с. Бабурка у ОСОБА_1 з`явилась земельна ділянка через 3-5 років після їх знайомства. Раз на рік свідок буває на цій земельній ділянці, приїжджає до подруги на день народження. ОСОБА_1 претендує на земельну ділянку, яка граничить з лісом. Ця земельна ділянка, як їй здається, десь як половина земельної ділянки ОСОБА_1 . Металевий гараж був у цьому році, у минулому, чи був у позаминулому не пам`ятає. Там завжди був підвал, якого розміру сказати не може. Гараж стоїть в стороні від підвалу. Свідок була у ОСОБА_1 у червні. 
Вони рвали траву на спірній земельній ділянці, квіти збирали. ОСОБА_1 зверталась до сільради, щоб придбати її. ОСОБА_1 про це їй казала. Це було давно. На спірній ділянці дорога не проходила і не проходить. Не знає чи завозили ґрунт на спірну земельну ділянку. Земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З земельною ділянкою з двох боків межує розважальний центр. На спірній ділянці трава, ОСОБА_1 на ній нічого не садить. ОСОБА_1 казала, що вона зверталась у сільраду, у неї були документи на цю ділянку, вона за неї сплачувала. Це вона розповідала більше 10 років тому. Вона поділилась тим, що нарешті отримала документ на цю земельну ділянку. На спірній земельній ділянці є підвал. Минулого року підвал і гараж були окремо. 
ОСОБА_1 прибирає траву, сухі гілки з цієї ділянки. Дерев, кущів немає на цій ділянці, ніяких культур вона не вирощує. Свідок не знає хто побудував підвал, не знає чи користується ОСОБА_1 цим підвалом. Хто користується гаражем не знає. Гараж розташований начебто на спірній земельній ділянці. Хто поставив гараж свідок не знає. Вона не бачила, щоб спірна земельна ділянка на місцевості була чимось позначена. Довжина у спірної земельної ділянки як і у ділянки ОСОБА_1 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що після знайомства з ОСОБА_1 вона просила його допомогти на земельній ділянці. Ближче до балки був рів. Він приймав участь у засипанні цього рову. Були замовлені самоскиди. Це було декілька років тому. Було таке, що коли ОСОБА_1 не було, то він самостійно приймав ці самоскиди, сплачував кошти, розрівнював глину, робив гладку поверхню. Коли проходили дощі, то потрібно було робити насип, щоб не руйнувалась земельна ділянка. Було таке, що він працював кожен день на цій земельній ділянці. 
Спірна земельна ділянка межує з ділянкою ОСОБА_1 . Було таке, що вона просила його сплачувати за земельну ділянку. Він сплачував і за велику земельну ділянку і за маленьку. Маленька земельна ділянка (спірна) не має огорожі. На ній є підвал. Наскільки він пам`ятає, підвал там був. Розмір підвалу десь 4х5 м. Хто побудував його він не знає. Коли вони познайомились наприкінці 90-х років підвал вже там був. Насаджень на ділянці немає. Росли якісь дерева. Не бачив, щоб на цій земельній ділянці проходила дорога. Коли засипали туди глину, то можна було заїхати автомобілем. Зараз там сформоване покриття засипане шлаком. Хто засипав свідок не знає. 
Він декілька разів сплачував податок за дві земельні ділянки. Це було на початку двохтисячних років. 
Спірна земельна ділянка знаходиться у с. Бабурка. За формою вона як паралелепіпед. Між ділянкою ОСОБА_1 і спірною ділянкою паркану немає. Востаннє він був там у цьому році. 
ОСОБА_1 користується маленькою земельною ділянкою (спірною) з часу коли вони познайомились. Спірна ділянка разів в п`ять менша за земельну ділянку ОСОБА_1 . Свідку невідомо на якій підставі ОСОБА_1 почала користуватись спірною земельною ділянкою. На якій підставі завозилась глина, проводились земельні роботи свідку також невідомо. Спірна ділянка належить ОСОБА_1 . Документів на цю земельну ділянку він не бачив. 
Є гараж металевий, який знаходиться на обох земельних ділянках. Хто побудував підвал свідок не знає. ОСОБА_1 наприкінці 90-х років користувалась підвалом, чи користується зараз він не знає. З 2020 року він був у ОСОБА_1 разів 10-15. На спірній земельній ділянці мабуть є фундамент під гараж. В масиві цього фундаменту знаходиться підвал. Розмір самого підвалу десь 4х5 м. На цьому фундаменті стоїть металевий гараж. Кому належить металевий гараж свідок не знає, хто його поставив не знає, хто ним користується також не знає. Цей металевий гараж з`явився рік-два тому.
Раніше фундамент був засипаний, а зараз відкопаний. Також з`явились нові дерева. 
Свідок сплачував земельний податок особисто. Це були різні суми. Які були адреси в платіжних документах він не пам`ятає. Не знає чи має спірна земельна ділянка адресу. Він працював на спірній земельній ділянці, доглядав її років сім на прохання ОСОБА_10 , робив це безкоштовно. З роками їх відносини з ОСОБА_1 слабшали, вони рідше зустрічались. Ці сім років закінчились до 2010 року. У період з 2010 до 2020 року він бачив спірну земельну ділянку разів 10-15 на рік. У цей період він не працював на цій земельній ділянці.
Вислухавши доводи учасників справи, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ст. 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, положеннями Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього 
Положеннями ст. 2 ЗК України встановлено, що земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Згідно ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається і реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю (ч. 1 ст. 83 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у ст. 344 ЦК України.
Так, згідно з положеннями ч. 1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом.
Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності – добросовісність заволодіння майном.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнішнього володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнішнє володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абз. 2 ч. 3 ст. 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнішнє володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.052019 у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступлення від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10.01.2023 у справі № 278/2443/18 (провадження № 61-19963св21), від 01.11.2023 у справі № 369/2190/22 (провадження № 61-3246св23).
Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно з п.«а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
За змістом ч. 1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 119 ЗК України набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із ст. 118 цього Кодексу в межах норм, визначених ст. 121 цього Кодексу.
Згідно із сталою та послідовною практикою Верховного Суду застосування указаної норми права умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку.
Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.
Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений у ЗК України.
Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 729/608/17 (провадження № 14-648цс18).
Як встановлено судом, на підставі рішення виконкому Долинської сільської Ради народних депутатів № 266 від 09.10.1997 ОСОБА_1 видано державний акт серії І-ЗП № 011348 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території Долинської сільської ради у АДРЕСА_2 . Землю передано для присадибної ділянки. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2505 (а.с. 21 т. 1).
За змістом довідки, виданої інженером-землевпорядником Долинської сільської Ради народних депутатів ОСОБА_11 , земельна ділянка в АДРЕСА_2 виділена ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу НА0948166, реєстраційний № 2-1609 від 11.07.1997 під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с. 36 т. 1).
Як видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6300357572024 від 02.05.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086, площею 1,5891 га, розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в межах населеного пункту, має цільове призначення – 02.12 Земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони (а.с. 56-58 т. 1).
Додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6300357572024 від 02.05.2024 є кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086 (а.с. 59 т. 1).
Відповідно до витягу з містобудівної документації «Генерального плану та плану зонування (у складі генерального плану) с. Бабурка Запорізького району Запорізької області», затвердженого рішенням Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1 від 20.02.2020, функціональне призначення території, згідно місця розташування земельної ділянки біля кадастрового номеру 2322183500:16:001:0063 у с. Бабурка Запорізького району Запорізької області та відповідно до п. 3 Переліку територіальних зон Пояснювальної записки Плану зонування території с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, зона ТР-2 зона транспортної інфраструктури (а.с. 67-69 т. 1).
За змістом інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2322183500:16:001:0063 – 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель – землі житлової та громадської забудови; форма власності – інформація відсутня; площа земельної ділянки – 0,15; місце розташування – АДРЕСА_1 . Суб`єктом права власності на земельну ділянку є ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права 13.02.2025, номер запису про право 58587720 (а.с. 71-72 т. 1).
За змістом інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2322183500:16:001:0008 – 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування; категорія земель – землі житлової та громадської забудови; форма власності – інформація відсутня; площа земельної ділянки – 0,15; місце розташування – АДРЕСА_3 . Суб`єктом права власності на земельну ділянку є ОСОБА_12 , дата державної реєстрації права 28.09.2023, номер запису про право 51911800 (а.с. 73-74 т. 1).
За змістом інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2322183502:16:001:0328 – 1.8; категорія земель – землі житлової та громадської забудови; вид використання – для індивідуального житлового будівництва; форма власності – приватна; площа земельної ділянки – 0,22; місце розташування – АДРЕСА_4 . Суб`єктом права власності на земельну ділянку є ОСОБА_13 , дата державної реєстрації права 31.01.2014, номер запису про право 4516531 (а.с. 75-76 т. 1).
Рішенням сьомої сесії шостого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 20 від 28.07.2011 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проєкту відведення земельної ділянки площею 0,0700 га в короткострокову оренду терміном на три роки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с. 77 т. 1).
Як встановлено під час розгляду справу, ОСОБА_1 не надавала органу місцевого самоврядування на затвердження проєкту відведення земельної ділянки площею 0,0700 га в короткострокову оренду терміном на три роки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .
Доказів розроблення ОСОБА_1 проєкту відведення земельної ділянки площею 0,0700 га у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 у матеріалах справи також немає.
У заяві від 25.03.2013 ОСОБА_1 просила Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області скасувати рішення сьомої сесії шостого скликання № 20 від 28.07.2011 (а.с. 78 т. 1).
Рішенням тридцять другої позачергової сесії сьомого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1 від 20.02.2020 затверджено містобудівну документацію, а саме: «Генеральний план та план зонування (у складі генерального плану), оновлення з розширенням меж населеного пункту с. Долинське Запорізького району Запорізької області», «Генеральний план та план зонування (у складі генерального плану), оновлення з розширенням меж населеного пункту с. Нове Запоріжжя Запорізького району Запорізької області», «Генеральний план та план зонування (у складі генерального плану), оновлення з розширенням меж населеного пункту с. Новослобідка Запорізького району Запорізької області», «Генеральний план та план зонування (у складі генерального плану), оновлення з розширенням меж населеного пункту с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області», «Генеральний план та план зонування (у складі генерального плану), оновлення з розширенням меж населеного пункту с. Бабурка Запорізького району Запорізької області» (а.с. 115 т. 1).
Рішенням тридцять восьмої позачергової сесії восьмого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 36 від 08.08.2024 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку з тим, що земельна ділянка вказана в клопотанні, відноситься до земель комунальної власності загального користування, які використовують як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони (а.с. 79 т. 1).
Матеріали справи містять копію заяви заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Сергієнка О.О. № 1330/02-26 від 12.06.2024 про скоєння кримінального правопорушення в порядку статті 214 КПК України за фактом самочинного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 2322183500:16:001:0086 площею 1,5891 га, яка перебуває в комунальній власності Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 81 т. 1).
Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025082230000053 (а.с. 80 т. 1).
14.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі на місцевості для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,07 га на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в с. Бабурка (а.с. 104 т. 1).
Рішенням шістнадцятої позачергової сесії восьмого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 66 від 08.02.2022 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0700 га на території Долинської сільської ради, в межах населеного пункту с. Бабурка Запорізького району Запорізької області (а.с. 106 т. 1).
10.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,05 га (цільове призначення 02.01), яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 , що була виділена їй у 2011 році рішенням Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 107 т. 1).
Доказового підтвердження того, що ОСОБА_1 була виділена Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області у власність чи користування земельна ділянка, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 , у матеріалах справи немає.
Досліджені у судовому засіданні докази, зокрема показання допитаних у судовому засіданні свідків, вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно тривалий час користувалась спірною земельною ділянкою. 
Як вже зазначав суд, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Під час користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 у повній мірі усвідомлювала той факт, що дана земельна ділянка належить до земель комунальної власності. На це вказує зміст рішення сьомої сесії шостого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 20 від 28.07.2011, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проєкту відведення земельної ділянки площею 0,0700 га в короткострокову оренду терміном на три роки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Отже, ОСОБА_1 не діяла добросовісно. 
Встановлені судом обставини виключають можливість застосування інституту набувальної давності для передачі спірної земельної ділянки у власність позивачці.
Обставини, на які посилається позивачка, не свідчать про її перевагу в наданні у власність (користування) земельної ділянки, а лише надають позивачці право звернення до місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування у спосіб, який визначений чинним законодавством.
Стаття 119 ЗК України не надає суду повноважень визнавати за особою право на земельну ділянку за давністю користування (набувальною давністю) в судовому порядку. У такому випадку громадяни мають звернутися до уповноважених органів з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність та набуття права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється виключно в порядку безоплатної приватизації ділянок, передбаченому ст. 118 ЗК України.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30.06.2023 у справі № 127/18239/20 (провадження № 61-1589св23).
Висновки суду не спростовують ні надані позивачкою докази, ні показання допитаних у судовому засіданні свідків. 
Ураховує суд і те, що спірна земельна ділянка, як окремий та самостійний об`єкт цивільних прав, не сформована у розумінні ст. 79-1 ЗК України, вона не має кадастрового номера. Адреси її розташування, на яку посилається позивачка, де-юре не існує.
За встановлених судом обставин відсутні підстави для задоволення позову. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (код у ЄДРПОУ 24910971, адреса: 70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, буд. 5-А) про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю – відмовити у повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.05.2026.

Суддя Д.І. Сакоян