МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 р.  	№ 400/526/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом	Приватного підприємства "Будівельно-монтажне управління № 13", вул. Коледжна, 12А,с. Грушівка,Первомайський р-н, Миколаївська обл.,55225, 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, 	

про	визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.10.2025 №2133814290701, №2133614290701, №2133514290701, №2133414290701,	

За участю:
Від позивача: Євтєєвої Т.В.,
Від відповідача:Донець К.О.

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство "Будівельно-монтажне управління № 13" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі- відповідач) та просить: 
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від № 2133814290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 9 328,22 грн., № 2133614290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 910 847,00 грн., № 2133514290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 4 541 993,75грн. та № 2133414290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 5 454 161,75 грн. в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем було порушено процедуру проведення планової перевірки. Так, відповідачем не було надіслане письмове повідомлення про дату початку та місце проведення планової перевірки, перевірка була проведена, що є грубим порушенням чинного законодавства України і є самостійною підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Щодо суті висновків акту перевірку, то на думку позивача, відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем податкового законодавства та порядку ведення бухгалтерського обліку підприємства. Позивач наполягає, що облік здійснюється відповідно до чинного законодавства. Відтак, податкові повідомлення – рішення вважає протиправними та просить їх скасувати.
Ухвалою від 22.01.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а твердження ПП «БМУ №13» у позовній заяві, що перевірка проведена з грубим порушенням чинного законодавства України (в тому числі і стосовно порядку її проведення) не відповідає дійсності. Оскаржувані податкові повідомлення – рішення є правомірними. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує обґрунтування відповідача та зазначає, що додатковим свідченням не порушення позивачем порядку ведення бухгалтерського обліку підприємства є рішення суду щодо керівника підприємства та висновком економічного експертного дослідження. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що надані позивачем докази та наведені обґрунтування не спростовують встановлених ним фактів порушення позивачем норм чинного законодавства під час проведення перевірки, які викладені в акті перевірки. Податкові повідомлення – рішення вважає правомірними. 
Від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що висновки податкової, що позивачем було порушено положення чинного законодавства України стосовно порядку ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві є безпідставними. Позивач наполягає на протиправності оскаржуваних податкових повідомлень – рішень з посиланням на практику Верховного Суду. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Ухвалою від 18.03.20.26 року закрито підготовче провадження та призначене судове засідання. 
У судовому 10.06.2026 року у засіданні за участю представників сторін судом оголошено скорочене рішення. 
Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд 
ВСТАНОВИВ:
Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на підставі наказу №1002-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП «БМУ-№13» та направлень було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «БМУ № 13» за період діяльності з 01.01.2019 року по 30.06.2025 року, з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки було складено акт перевірки від 11.09.2025 №15219/14-29-07-01/37113609 (далі – акт перевірки). 
Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідач з урахуванням висновків цього акту та відповіді за результатами розгляду заперечень від 08.10.2025 № 21211/6/14-29-07-01-02 встановив порушення: 
1. п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 4 406 090 грн, в т.ч. по періодах:- 2020 рік у сумі 176003 грн,- 2021 рік у сумі 37800 грн,- 2022 рік у сумі 33224 грн,- 2023 рік у сумі 64500 грн,- І квартал 2025 року у сумі 21658 грн, півріччя 2025 рік на суму 4094563 грн, в т.ч. ІІ квартал 2025 року на суму 4072905 грн. 
2. п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз. г) п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 633 595 грн, у т.ч. за звітними періодами:-грудень 2024 року – 10113 грн,- березень 2025 року – 8878 грн,- червень 2025 року – 3614604 грн.
3. п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз. г) п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2025 року на суму 910847 грн.
02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, не складено та не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні у наступних періодах:- грудень 2024 року обсягом 50564,40 грн., крім того ПДВ 10112,88 грн.,- березень 2025 року обсягом поставки 120322,43 грн, крім того ПДВ 8877,57 грн.- червень 2025 року обсягом поставки 22627250,5 грн, крім того ПДВ 4525450,09 грн.
5. п.201.10 ст. 201, п.89 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, зареєстровано податкову накладну та розрахунки коригування до податкових накладних з порушенням строків реєстрації, а саме: 1 ПН із затримкою реєстрації до 15 календарних днів обсягом 27085,5 грн, крім того ПДВ 5417,1 грн; 1 РК із затримкою реєстрації до 15 календарних днів обсягом «-» 16666,67 грн, крім того ПДВ «-» 3333,33 грн; 1 РК із затримкою реєстрації до 365 днів обсягом «-» 463,36 грн, крім того ПДВ «-» 92,67 грн.
6. п.49.1, п.49.2 пп.49.18.3 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, в результаті чого не подано податкові декларації з податку на прибуток за 2020 рік та за 2021 рік.
7. п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами і доповненнями та підпункту 2 пункту 4 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року, зі змінами та доповненнями, а саме: ПП «БМУ № 13» до Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Додаток 4ДФ «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору») за період жовтень - грудень 2022 р не включено нарахування доходу за оренду транспортного засобу фізичній особі з ознакою доходу « 127».
8. пп. 168.1.2, пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. а) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме:
- несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді заробітної плати працівникам підприємства за період з 01.08.2022 по 30.09.2025 на загальну суму 2505,09 грн;
- несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді плати за оренду майна за період з 01.07.2022 по 30.06.2025 на суму 34858,44 грн.
9. пп. 168.1.2, пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. а) п. 176.2 ст. 176, пп. 1.4, пп.1.6 п. 16 прим.1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне перерахування військового збору під час виплати доходу фізичним особам за оренду майна з 01.07.2022 по 30.06.2025 на суму 4097,67 гривні.
Позивачем було подано заперечення від 23.09.2025 №43 на акт перевірки, за результатами розгляду змін до акту не внесено.
На підставі висновків акту перевірки 13.10.2025 року прийнято податкові повідомлення-рішення, зокрема:
- № 2133814290701, яким визначено штрафні санкції з ПДВ у зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних в ЄРПН у сумі 9328,22 грн., 
- № 2133614290701, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 910847 грн.
- № 2133514290701, яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 4541993,75 грн, в т.ч. за основним платежем 3633595 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 908398,75 грн.; 
- № 2133414290701, яким визначено грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 5454161,75 грн, в т.ч. за основним платежем 4406090 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1048071,75 грн.
Позивач вважаючи протиправними вищезазначені податкові повідомлення – рішення, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Так, з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом 24.07.2025 року було видано наказ №1002-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП «БМУ-№13» та повідомлення від 25.07.2025 №197/14-29-07-11. Зазначене повідомлення про проведення перевірки та належним чином завірену копію вищевказаного наказу направлено засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ПП «БМУ №13»: вул. Крилова, 12-а, с.Грушівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55225. Лист повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Судом також враховано, що уповноваженими особами контролюючого органу було пред`явлено директору ПП «БМУ №13» Совкуцану І.М. 19.08.2025 року для ознайомлення службові посвідчення та направлення на перевірку фахівців ГУ ДПС у Миколаївській області. Перевірку проведено з відома директора ПП «БМУ №13» Совкуцана І.М. та в присутності головного бухгалтера ПП «БМУ №13» Соколюк Л.М. Про зазначене свідчить, відповідний запис у журналі реєстрації перевірок ПП «БМУ №13» від 19.08.2025 під № 1. 
З огляду на зазначене суд доходить висновку, що твердження позивача, що контролюючим органом порушено процедуру проведення планової перевірки платника податків (в тому числі ненадісланого повідомлення про початок проведення такої перевірки) є безпідставним. 
Щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно пп. 134.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) наводить в якому значенні вживаються в законі терміни, зокрема:
бухгалтерський облік процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;
господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;
економічна вигода потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів;
первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;
фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Частиною 2 ст. 9 цього Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Не істотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналогічні положення наведені у п. 2.1, п. 2.4, п. 2.7 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.
Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних (далі ПН/РК) чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих ПН/РК до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в ПН/РК до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано ПН/РК до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення ПН/РК до таких податкових накладних.
Як вбачається з матеріалів справи перевіркою було зроблено висновок про заниження доходів, оскільки не було відображено реалізацію ТМЦ, облікованих на рахунку 201 «Сировина і матеріали». 
Такого висновку відповідач дійшов через неналежне ведення позивачем бухгалтерського обліку, так як з наданих до перевірки документів відповідачем не встановлено списання ТМЦ з балансу підприємства для подальшої реалізації та відповідно не задекларовано дохід від реалізації ТМЦ.
Основним видом діяльності позивача 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, а саме підприємство будує безкаркасні ангари для зберігання сільгосппродукції, спецтехніки тощо.
Згідно пояснень позивача, запаси підприємства для здійснення господарської діяльності в бухгалтерському обліку відображені наступним чином: станом на 30.06.2025р обсяг запасів ПП «БМУ № 13» складає Рах. 200 Транспортно-заготівельні витрати – 46399,17грн; Рах. 201 «Сировина і матеріали» - 33860770,41грн; Рах. 203 «ПММ» - 1211182,77грн; Рах 209 «Інші матеріали» -56307,49грн. Під кожен об`єкт будівництва у бухгалтерській програмі створюється умовний склад з назвою об`єкта будівництва. Під час вивезення, переміщення матеріалів на об`єкт будівництва матеріали з основного складу переміщують на склад конкретного об`єкта будівництва для зручнішого аналітичного обліку вивезених, використаних матеріалів. Списання матеріалів на будівництво відбувається в момент завершення будівництва надання акту виконаних робіт замовнику. По своїй суті матеріали зазначені, як матеріали, що знаходяться на умовних складах об`єктів будівництва – є матеріалами в незавершеному виробництві, тобто по своїй суті це 23 «Незавершене виробництво» рахунок бухгалтерського плану рахунків, який є рахунком обліку запасів і відображення матеріалів незавершеного виробництва на рахунку 201 «Сировина і матерали» (для зручності аналітичного обліку матеріалів). 
Як зазначає позивач, класифікація має на меті згрупувати в обліку активи таким чином, щоб їх зручно було обліковувати, а правила їхнього відображення відповідали правилам бухгалтерського обліку. 
Так, станом на 30.06.2025р на умовних складах «Об`єкти будівництва» обліковується матеріалів на 22 484 188,30 (двадцять два мільйони чотириста вісімдесят чотири тисячі сто вісімдесят вісім грн. 30 коп) гривень. На 30.06.2025р незавершених об`єктів будівництва налічується 22 об`єкта. Якісь із цих об`єктів знаходились лише на стадії початку будівництва, якісь об`єкти на стадії завершення будівництва. Тобто, зазнаечне є внутрішнім перевіщенням на об`єкти незавершеного будівництва, що не змінює структуру активів. 
На підтвердження зазначеного, позивачем були надані копії договорів з постачальниками, видаткових накладних, ТТН, виписок банку, договорів з замовниками, лімітно-забірних карток на переміщення матеріалів на умовні склади об`єктів будівництва, подорожних листів, оборотно-сальдових відомостей по кожному складу в розрізі номенклатури та партій надходження, а також карток по кожній номенклатурі, наказу директора від 26.12.2022 №27. 
Відповідно до абзацу 8 розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.99 р. № 291 визначено, що бухгалтерській облік на субрахунках ведеться в аналітичному розрізі з вимогою забезпечити кількісно-сумову та якісну (марка, сорт, розмір тощо) інформацію про наявність і рух об`єктів бухгалтерського обліку на відповідному синтетичному рахунку класу 1 «Необоротні активи», 2 «Запаси» та 0 «Позабалансові рахунки».
Рахунки класу 2 призначені для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству готової продукції, товарів, предметів праці, що призначені для обробки, переробки, використання у виробництві і для господарських потреб, а також засобів праці, які підприємство включає до складу малоцінних та швидкозношуваних предметів.
Готова продукція, товари, виробничі запаси тощо, що відвантажені, до переходу покупцеві ризиків і вигод, пов`язаних з правом власності на них, відображаються на окремих субрахунках відповідних рахунків обліку запасів.
Рахунок 20 «Виробничі запаси» призначено для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству запасів сировини і матеріалів (в тому числі сировина й матеріали, які є в дорозі та в переробці), запасних частин, матеріалів сільськогосподарського призначення, відходів основного виробництва.
Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» надано визначення певних термінів, а саме: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Виходячи із визначень вказаного Закону, перерозподіл (внутрішнє переміщення МЦ) не змінює структуру активів та зобов`язань, а тому не є господарською операцією.
Таким чином, висновки податкової щодо неналежного ведення позивачем бухгалтерського обліку є необґрунтованими. 
Щодо висновку контролюючого органу про відсутність реальності господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне. 
Позивачем з метою отримання прибутку, отримання нових замовлень був проведений представницький рекламний захід з метою підвищення впізнаваності бренду компанії, налагодження та зміцнення ділових відносин з партнерами, презентації досягнень компанії за перше півріччя 2025 року та планів розвитку на 2026 рік 27.06.2025року у приміщені, що розташоване за адресою Черкаська обл., Уманський р-н, тг Дмитрушківська, автодорога Київ-Одеса, 200км+486м, будинок 1. Данне приміщення було взяте в платне користування згідно договору суборенди приміщення №27/06-25 від 27.06.2025р з ФОП ОСОБА_1 .
Витрати на організацію представницького рекламного заходу позивачем були віднесені до витрат підприємства згідно п. 19 НП(С)БО 16 «Витрати», так як це є витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг).
На підтвердження вищезазначеної господарської операції позивачем надані: копія наказу № 5 від 16.06.2025 року, копія договору суборенди приміщення № 27/06-25 від 27.06.2025р; копія рахунку на оплату №16 від 24.06.2025р на суму 171621,50 грн, в т.ч. ПДВ – 28603,58грн; копія Акту надання послуг № 16 від 28.06.2025р на суму 171621,50 грн, в т.ч. ПДВ – 28603,58грн.; копія платіжної інструкції № 4645 від 24.06.2025р на суму 133787,50 грн, в т.ч. ПДВ -22297,92грн, копія платіжної інструкції №4721 від 07.07.2025р на суму 37834,00 грн, в т.ч. ПДВ 6305,67грн.
Таким чином, висновок податкової щодо відсутності реальності господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки господарські правовідносини підтверджені вищезазначеними документами.
Щодо висновку відповідача, що позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції між позивачем та ТОВ «Апартель Східниця», реальність здійснення якої перевіркою не встановлено та складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні», суд зазначає наступне. 
У перевіряємому періоді позивачем були віднесені до витрат послуги проживання надані ТОВ «Апартель Східниця». Так, з метою пошуку нових замовників в регіоні Західної частини території України, участі у перемовинах, заключення договорів із замовниками, були направлені у відрядження директор підприємства Совкуцан Іван Михайлович та юрисконсульт Сафарян Катерина Агаронівна на період з 16.03.2025року по 20.03.2025року у м.Східниця Дрогобицький р-н, Львівська обл. Для проживання у відрядженні були заброньовані і оплачені послуги проживання в ТОВ «Апартель Східниця».
Згідно Положення про службові відрядження працівників Приватного підприємства «Будівельно-монтажне управління № 13» затвердженого наказом № 2 від 01.07.2022р: 
4.1. Працівникам, направленим у відрядження, відшкодовують витрати: на проїзд (у т. ч. перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у т. ч. на орендованому транспорті); оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включені до рахунків готелів (мотелів) витрати на харчування або побутові послуги (прання, чищення, лагодження і прасування одягу чи білизни, чищення і ремонт взуття), на наймання інших житлових приміщень; оплату розмов мобільним телефоном, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (виїзд), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду і перебування в місці відрядження, в т. ч. будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку зі здійсненням таких витрат.
Зазначені витрати відшкодовують за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість витрат: транспортних квитків, транспортних рахунків, багажних квитанцій, електронних квитків за наявності посадкового талона і документа про сплату за всіма видами транспорту, включаючи чартерні рейси, рахунків із готелів (мотелів) або від інших осіб, які надають послуги з розміщення і проживання фізичної особи, зокрема, за бронювання місць, страхових полісів тощо.
Позивачем на підтвердження витрат у відрядженні були надані наказ про направлення працівників у відрядження №3 від 12.03.2025, ОСОБА_2 , юрисконсульта направлено до м.Східниця, Дрогобицький р-н, Львівська обл., терміном на 5 днів, з 16.03.2025 по 20.03.2025; платіжну інструкцію №4103 від 12.03.2025 на суму 129200 грн, призначення платежу «Оплата за проживання згідно №97 від 11.03.2025 р, у сумі 107666,67 грн, ПДВ – 20% 8877,57 грн»; звіт про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт №3 від 20.03.2025, підзвітна особа – ОСОБА_3 , звітує про отримані кошти в сумі 1500 грн, згідно платіжного доручення №1 від 12.03.2025. №4 від 20.03.2025, підзвітна особа – ОСОБА_2 , звітує про отримані кошти в сумі 1500 грн, згідно платіжного доручення №2 від 12.03.2025.
Отже, зазначеними вище доказами підтверджено реальність здійснення господарської операції з ТОВ «Апартель Східниця». Посилання відповідача на те, що рахунок на оплату від 11.03.2025 року датований раніше наказу на відрядження свідчить про відсутність реальності зазначеної господарської операції є припущенням відповідача, враховуючи можливість завчасного бронювання житла та наявності решти доказів, що підтверджують зазначену господарську операцію.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки про порушення порядку ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження зазначеного висновку. Натомість, позивачем надано докази на спростування висновків контролюючого органу, які підтверджують відсутність порушень з боку позивача порядку ведення податкового та бухгалтерського обліку підприємства і свідчать про невідповідність рішень відповідача вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Відтак, прийняті на підставі таких висновків акту перевірки оскаржувані податкові повідомлення – рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 
Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача на користь бюджетних асигнувань позивача в розмірі 33280 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Приватного підприємства "Будівельно-монтажне управління № 13" (вул. Коледжна, 12А, с. Грушівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55225, ідентифікаційний код 37113609) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ідентифікаційний код 44104027) - задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 2133814290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 9 328,22 грн., № 2133614290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 910 847,00 грн., № 2133514290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 4 541 993,75грн. та № 2133414290701 від 13.10.2025р. на загальну суму 5 454 161,75 грн.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ідентифікаційний код 44104027) на користь Приватного підприємства "Будівельно-монтажне управління № 13" (вул. Коледжна, 12А, с. Грушівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55225, ідентифікаційний код 37113609) судовий збір в розмірі 33280,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2026 року.

Суддя В. С. Брагар