ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8806/25 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської обласної ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Козелецької окружної прокуратури до Чернігівської обласної ради, третя особа: Козелецький геріатричний пансіонат про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2025 року позивач - Козелецька окружна прокуратура звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської обласної ради, яким просив:
- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної ради щодо неоформлення за територіальними громадами сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради права комунальної власності (речового права на майно) на нерухоме майно - споруду площею 123 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1;
- зобов`язати Чернігівську обласну раду вжити заходів щодо оформлення за територіальними громадами сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради права комунальної власності (речового права на майно) на нерухоме майно - споруду площею 123 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставин справи, недотримано принципу офіційного з`ясування обставин справи.
Апелянт зазначив про те, що докази які б засвідчували факт передачі об`єкта цивільного захисту з державної до комунальної власності, як і передбачені законом правовстановлюючі документи в матеріалах справи відсутні, а тому відсутні фактичні та правові підстави для проведення дій щодо технічної інвентаризації та виготовлення паспорта на такий об`єкт, оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації права власності.
Додатково зазначив про те, що бомбосховище ніколи не входило до складу майна пансіонату, що підтверджується відсутністю останнього в інвентаризаційних відомостях майна.
Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки Чернігівська обласна рада є власником майнового комплексу Козелецького геріатричного пансіонату, який є об`єктом комунальної власності, що підтверджується матеріалами справи.
Звернув увагу суду на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №620/9438/25 встановлено, що окрема споруда - "бомбосховище", площею 123,0 кв.м., не може бути безхазяйним майном, оскільки розташований комплекс будівель по АДРЕСА_1 переданий Козелецькому геріатричному пансіонату в оперативне управління в цілому, водночас саме Чернігівська обласна рада є власником цілісного майнового комплексу Козелецького геріатричного пансіонату, який є об`єктом комунальної власності.
Козелецький геріатричний пансіонат подав до суду відзив, яким просить задовольнити апеляційну скаргу, оскільки докази які б підтверджували передачу об`єкту цивільного захисту з державної до комунальної власності відсутні. Крім того, під час розгляду справи №620/9438/24 судами не встановлювались обставини, які б підтверджували передачу спірної споруди у комунальну власність, прийняття в експлуатацію споруди площею 123 кв. м.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 1991 року №311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю) затверджено перелік державного майна України, яке передається до комунальної власності, до якого включено будинки-інтернати для пристарілих. 
Рішенням Чернігівської обласної ради народних депутатів від 14 липня 1992 року "Про внесення змін до рішення обласної ради народних депутатів від 29 квітня 1992 року "Про власність обласної ради народних депутатів" передано в управління обласній державній адміністрації майно, що знаходилось на балансі виконавчого комітету обласної ради народних депутатів, та об`єкти комунальної власності обласної ради за переліком, до якого, зокрема, включено установу соціального забезпечення - Козелецький інтернат, с. Данівка. 
Станом на час розгляду справи Козелецький інтернат, с. Данівка має назву Козелецький геріатричний пансіонат, що знаходиться по АДРЕСА_1. 
Згідно з державним актом на право постійного користування землею від 11 березня 2003 року № І-ЧН 000183 земельна ділянка розміром 85,565 га, на якій розташований комплекс будівель по АДРЕСА_1, належить Козелецькому геріатричному пансіонату. 
Управління комунального майна Чернігівської обласної ради передало користувачеві (Козелецький геріатричний пансіонат) в оперативне управління майно, яке перебувало на бухгалтерському обліку установи та знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним договором на закріплення майна та актом приймання-передачі від 02 вересня 2005 року.
Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року серія НОМЕР_1 власником комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради та перебуває в оперативному управлінні Козелецького геріатричного пансіонату. 
Згідно з Переліком об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженим рішенням Чернігівської обласної ради від 22 травня 2020 року №87-23/VII, Козелецький геріатричний пансіонат є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.
Згідно з актом приймання-передачі від 02 вересня 2005 року, складеним на підставі Договору на закріплення майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на праві оперативного управління від 02 вересня 2005 року, будівля "бомбосховище", площею 123,0 кв.м., не значиться. 
У Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 22 травня 2020 року №87-23/VII, зокрема, у Переліку об`єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (додаток 2 до рішення Чернігівської обласної ради від 22 травня 2020 року №87-23/VІ) зазначена споруда "бомбосховище", площею 123,0 кв.м. відсутня. 
Згідно з планом земельної ділянки Козелецького геріатричного пансіонату на території земельної ділянки, яка перебуває у останнього на праві постійного користування, значиться споруда "бомбосховище", площею 123,0 кв.м. 
У додатку 15 "План" до Технічного паспорту на спеціалізований житловий будинок АДРЕСА_1, власником якого є територіальна громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради в оперативному управлінні Козелецького геріатричного пансіонату, зображена схема бомбосховища з позначкою літера "Ю".
Крім того, у додатку 17 "Журнал підрахунку площі бомбосховища" цього ж Технічного паспорту зазначено загальну площу бомбосховища - 123 кв.м. 
З огляду на викладене, зазначена споруда - "бомбосховище", площею 123,0 кв.м., знаходиться на території майнового комплексу Козелецького геріатричного пансіонату. 
У липні 2024 року в.о. керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме: споруду площею 123,0 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1;
- зобов`язати Козелецьку селищну раду Чернігівського району Чернігівської області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та розміщення оголошення про взяття безхазяйного нерухомого майна на облік у друкованих засобах масової інформації, а саме: споруди площею 123,0 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі №620/9438/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року - залишено без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року - залишено без змін.
Згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №620/9438/24 окрема споруда площею 123,0 кв.м., не може бути безхазяйним майном, оскільки розташований комплекс будівель по АДРЕСА_1 переданий Козелецькому геріатричному пансіонату в оперативне управління в цілому. Саме Чернігівська обласна рада є власником цілісного майнового комплексу Козелецького геріатричного пансіонату, який є об`єктом комунальної власності.
З урахуванням висновків суду в адміністративній справі №620/9438/24 Козелецькою окружною прокуратурою на адресу Чернігівської обласної ради направлено лист від 31 березня 2025 року №50-77-1373ВИХ-25 з проханням вжити заходів щодо оформлення права комунальної власності на споруду площею 123 кв.м, яка розташована на території Козелецького геріатричного пансіонат, по АДРЕСА_1. 
Згідно з листом управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 05 травня 2025 року №01-321 право власності на споруду площею 123 кв.м. не зареєстровано за Чернігівською обласною радою, оскільки вказана споруда не належить до об`єктів комунальної власності області. 
Відповідно до листа Фонду державного майна України від 03 липня 2025 року №10-62-17018 відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням - АДРЕСА_1, від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавалися. 
Також судом встановлено, що на замовлення управління комунального майна Чернігівської обласної ради ФОП ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт TI01:5687-6775-9915-5804 від 31 березня 2025 року на будівлі, які перебувають у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року серія НОМЕР_1, в якому будівля площею 123 кв.м. відсутня. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі згаданого технічного паспорту, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року за Чернігівською обласною радою зареєстровано 29 травня 2025 року та 09 червня 2025 року право власності на будівлі, водночас право власності на будівлю площею 123 кв.м ні за ким не зареєстроване. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Чернігівської обласної ради щодо не оформлення за територіальними громадами сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради права комунальної власності (речового права на майно) на нерухоме майно - споруду площею 123 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , позивач звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про те, що Чернігівською обласною радою не вжито жодних заходів щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - споруду площею 123 кв.м., яка знаходиться на території Козелецького геріатричного пансіонату, по АДРЕСА_1 .
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані з набуттям права власності на майно та його державною реєстрацією регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. 
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні й нематеріальні блага. 
Згідно з ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. 
Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Статтею 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. 
Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені до їхньої компетенції. 
Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України, ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Органи місцевого самоврядування, здійснюючи функції власника від імені Українського народу, повинні розпоряджатися майном виключно в інтересах Українського народу та з безумовним та цілковитим дотриманням вимог законодавства. 
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності може перебувати майно, яке належить територіальній громаді. Управління таким майном здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. 
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно з ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. 
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Згідно з ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Отже органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень повинні забезпечувати реалізацію державної політики у сфері володіння, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності на відповідній території, у тому числі щодо реєстрації права власності на об`єкти, що знаходяться у їх адміністративних межах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 
Згідно з ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають: 
1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 
2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону; 
4) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону. 
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ч. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом. 
Особливістю виникнення права власності на нерухоме майно є обов`язкова державна реєстрація такого права.
Так абз. 1 та 2 ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачають, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. 
Підтвердження факту наявності в особи певних речових прав забезпечується шляхом використання Державного реєстру прав, а саме отримання відомостей з нього в режимі реального часу. 
Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових, прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна. 
Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на об`єкт нерухомості виникає право власності саме після внесення даних до Реєстру. 
Як встановлено судом першої інстанції рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі №620/9438/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову в.о. керівника Козелецької окружної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме: споруду площею 123,0 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 та зобов`язання Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та розміщення оголошення про взяття безхазяйного нерухомого майна на облік у друкованих засобах масової інформації, а саме: споруди площею 123,0 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1, відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №620/9438/24 окрема споруда площею 123,0 кв.м., не може бути безхазяйним майном, оскільки розташований комплекс будівель по АДРЕСА_1 переданий Козелецькому геріатричному пансіонату в оперативне управління в цілому. Саме Чернігівська обласна рада є власником цілісного майнового комплексу Козелецького геріатричного пансіонату, який є об`єктом комунальної власності.
Також, суд апеляційної інстанції у справі №620/9438/24 констатував, що Козелецька селищна рада не є власником будівель, розташованих на території Козелецького геріатричного пансіонату, а тому відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність Козелецької селищної ради у невжитті дій, спрямованих на набуття права власності на безхазяйне майно - споруду "бомбосховище", площею 123,0 кв.м.
З урахуванням висновків суду в адміністративній справі №620/9438/24 Козелецькою окружною прокуратурою на адресу Чернігівської обласної ради направлено лист від 31 березня 2025 року №50-77-1373ВИХ-25 з проханням вжити заходів щодо оформлення права комунальної власності на споруду площею 123 кв.м, яка розташована на території Козелецького геріатричного пансіонат, по АДРЕСА_1. 
Згідно з листом управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 05 травня 2025 року №01-321 право власності на споруду площею 123 кв.м. не зареєстровано за Чернігівською обласною радою, оскільки вказана споруда не належить до об`єктів комунальної власності області. 
Відповідно до листа Фонду державного майна України від 03 липня 2025 року №10-62-17018 відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням - АДРЕСА_1, від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавалися. 
Також судом першої інстанції встановлено, що на замовлення управління комунального майна Чернігівської обласної ради ФОП ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт TI01:5687-6775-9915-5804 від 31 березня 2025 року на будівлі, які перебувають у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року серія НОМЕР_1, в якому будівля площею 123 кв.м. відсутня. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі згаданого технічного паспорту, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2007 року за Чернігівською обласною радою зареєстровано 29 травня 2025 року та 09 червня 2025 року право власності на будівлі, водночас право власності на будівлю площею 123 кв.м ні за ким не зареєстроване.
Отже враховуючи встановлені судом обставини та висновки суду в адміністративній справі №620/9438/24 щодо спірного майна, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Доводи апелянта про відсутність в рішенні Чернігівської обласної ради народних депутатів від 14 липня 1992 року переліку активів установи Козелецький інтернат, не спростовує висновків суду першої інстанції. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Чернігівської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку