Справа 206/2854/26 
Провадження 2-о/206/136/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року           м. Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді   Поштаренко О.В.,
присяжних:  Лещенко К.М., Мордань І.Г.,
за участю секретаря с/з  Содоль М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради" про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,
за участю:
прокурора   Геник Л.С.,
представника заявника лікаря-психіатра   ОСОБА_2 
захисника-адвоката  Анохіна В.О..
особи стосовно якої розглядається заява   ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був госпіталізований до КНТ "ДБКЛПД" ДОР" 08.05.2026p., o 15:01 год. у зв`язку з погіршенням психічного стану.
Психічно хворіє із 2010 року, вперше змінився психічний стан: стали відзначатися депресивні стани, коли міг по декілька тижнів ні с ким не спілкуватися, став замикатися в собі. В той самий час ці стани переривалися явищами підвищеного настрою, з підвищеною руховою активністю. ОСОБА_3 підвищеного настрою з 2012р. стали більш частими та більш тривалими. Поступово став говорити про те, що матеріальні цінності йому не важливі, постійно говорив про те, що йому не до вподоби те, чим він займається, що йому потрібно змінити від діяльності (але конкретних дій не вчиняв). Восени 2013р. без видимої причини замкнувся в собі, перестав відповідати на телефоні дзвінки. Раптово зайшов в кафе, де став себе неадекватно вести: розбив унітаз, все навколо себе залив гарячою водою, став клеїти на стени туалетний папір. У стані психомоторного збудження був затриманий співробітниками поліції, після чого був госпіталізований на стаціонарне лікування в ДКПЛ. Знаходячись на лікуванні вважав, що він є Ісус Христос, що може впливати на світ, вважав себе "Богом". Надалі неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в ДКПЛ, у зв`язку з загостренням психотичної симптоматики. Остання виписка з ДКПЛ- січень 2026р. Після виписки біля року приймав ліки, але потім відмовився приймати амбулаторне лікування. Дане надходження до стаціонару пов`язане з погіршенням психічного стану: протягом тижня перед госпіталізацією став погано спати, посилилась тривога, страх. За своїм психічним станом, неадекватно себе поводив, розбив речі вдома, повикидав власний одяг, розбив вікна вдома, пообривав проводи, викинув в туалет власні документи, бігав голим по вулиці, погрожував фізичною розправою батькам, вдарив власну матір. Хворий був затриманий співробітниками поліції, після чого був оглянутий фельдшером КШД ОЦЕМД та МК. Госпіталізований на стаціонарне лікування в ДКПл.
Пацієнт оглянутий черговим лікарем і був госпіталізований в 3 відділення без згоди пацієнта, тому що при відтермінуванні госпіталізації існував значний ризик для життя оточуючих. 11.05.2026р., ОСОБА_1 , був оглянутий комісією лікарів КНТ "ДБКЛПД" ДОР.
При поточному обстеженні: Доступний формальному мовному контакту. На питання відповідає не завжди в плані поставлених запитань, час від часу зісковзує з теми розповіді, починає резонерствувати. Орієнтування всіх видів збережена. Виказує маячні ідеї переслідування, отруєння на адресу матері, брата, батька, оточуючих. Дані, які вказані в направленні, заперечує, вважає: "я повинен надалі працювати, на мене вже очікують люди...", але підчас легко стає дратівливим, підвищує голос. Впевнений в тому, що: "я здорова людина, мені не потрібно пити ніякі ліки, бо я вже вилікувався від хвороби...". Впевнений, що: "мати навмисно пише якісь дурниці, я не розумію для чого саме...". Поступово стає резонерствувати з приводу свого подальшого життя: "я не розумію, навіщо надалі мені жити, я нікому взагалі не потрібний, ні матері, ні дружині, ні дітям...". Підчас бесіди поступово стає більш ажатованим, починає відповідати не в плані поставлених запитань. Мислення розірване. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває, намагається їх дисимулювати. Психічно хворим себе не враховує. Критика до свого стану порушена.
У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Малецький Є.Ф. підтримав заяву та просив її задовольнити та госпіталізувати ОСОБА_1 з наведених у заяві підстав, потребує комбінованої терапії, під час ін`єкційної терапії стан покращується, також потребує контролю вжиття таблеток, оскільки він їх перестав вживати з жовтня місяця 2025 року, становить загрозу оточуючим.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву та просив задовольнити за викладених підстав.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти госпіталізації, вказав, що він не хоче лікуватися, а його стан та поведінка викликані стресом.
Адвокат Анохін В.О. в судовому засіданні при вирішення питання щодо госпіталізації ОСОБА_1 заперечував.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.
У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.
У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.
В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був госпіталізований до КНТ "ДБКЛПД" ДОР" 08.05.2026p., o 15:01 год. у зв`язку з погіршенням психічного стану.
Психічно хворіє із 2010 року, вперше змінився психічний стан стали відзначатися депресивні стани, коли міг по декілька тижнів ні с ким не спілкуватися, став замикатися в собі. В той самий час ці стани переривалися явищами підвищеного настрою, з підвищеною руховою активністю. ОСОБА_3 підвищеного настрою з 2012р. стали більш частими та більш тривалими. Поступово став говорити про те, що матеріальні цінності йому не важливі, постійно говорив про те, що йому не до вподоби те, чим він займається, що йому потрібно змінити від діяльності (але конкретних дій не вчиняв). Восени 2013р. без видимої причини замкнувся в собі, перестав відповідати на телефоні дзвінки.
Проходив лікування в ДКПЛ, де вважав, що він є ОСОБА_4 , що може впливати на світ, вважав себе "Богом". Остання ви-писка з ДКПЛ- січень 2026р. Перебуваючи вдома відмовляється приймати ліки, стан погіршується та створює небезпеку для оточуючих.
Надходження до стаціонару пов`язане з погіршенням психічного стану: протягом тижня перед госпіталізацією став погано спати, посилилась тривога, страх. За своїм психічним станом, неадекватно себе поводив, розбив речі вдома, повикидав власний одяг, розбив вікна вдома, пообривав проводи, викинув в туалет власні документи, бігав голим по вулиці, погрожував фізичною розправою батькам, вдарив власну матір. Хворий був затриманий співробітниками поліції, після чого був оглянутий фельдшером КШД ОЦЕМД та МК, госпіталізований на стаціонарне лікування в ДКПЛ, оглянутий черговим лікарем і був госпіталізований в 3 відділення без згоди пацієнта, тому що при відтермінуванні госпіталізації існував значний ризик для життя оточуючих. 
11.05.2026р., ОСОБА_1 , був оглянутий комісією лікарів КНТ "ДБКЛПД"ДОР" за результатами якого здійснено звернення для примусової госпіталізації.
Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу`виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.
При обстеженні психічного стану в КНП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що ОСОБА_1 виявляє психічне захворювання, в клінічній картині у хворого спостерігається загострення афективно-параноїдної симптоматики зі стійкими маячними ідеями переслідування та змови, під впливом яких став вести себе агресивно. У зв`язку з чим пацієнт представляє загрозу для оточуючих.
Не залишається поза увагою суду і те, що Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 27.01.2026 відмовлено у примусовій госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу, та з того часу його стан не покращився та останній виявляє психічне захворювання надалі, в домашніх умовах не лікується, належним чином медикаменти не вживає. 
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України.
Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.
Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.
Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги. 
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги - задовольнити.
Госпіталізувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місцезнаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.
Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя  О.В. Поштаренко

Присяжні:  К.М. Лещенко

І.Г. Мордань