КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року м. Київ №320/3248/25
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішень, та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернулось ТОВ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА "БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у місті Києві № 246189 від 24.09.2024 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» включено до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку; зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві №246189 від 24.09.2024 про відповідність ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» критеріям ризиковості платника податку є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що фактично здійснює господарську діяльність у сфері будівництва та ремонтно-будівельних робіт понад 22 роки, а висновки податкового органу про відсутність матеріальних та трудових ресурсів не відповідають дійсності. Позивач вказує, що у період з 07.01.2024 по 04.07.2024 виконував комплекс ремонтно-будівельних робіт на підставі договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023, укладеного з ПрАТ «ШФ «ВОРОНІН», а для виконання відповідних робіт залучав субпідрядні організації, які мали необхідні трудові та матеріальні ресурси. На підтвердження реальності господарських операцій позивач посилається на укладені договори субпідряду, акти виконаних робіт, платіжні документи, облікові регістри та документи щодо передачі результатів робіт замовнику. Крім того, позивач зазначає, що ним двічі подавались до контролюючого органу пояснення та первинні документи щодо здійснення господарської діяльності, однак відповідач належним чином їх не дослідив та безпідставно дійшов висновку про відповідність товариства критеріям ризиковості платника податку за кодами податкової інформації « 03» та « 07». 
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що рішення №246189 від 24.09.2024 прийняте у межах повноважень та у спосіб, передбачений Податковим кодексом України та Порядком №1165. ГУ ДПС у м. Києві вказувало, що за результатами аналізу податкової інформації, баз даних ДПС та поданих платником документів встановлено відсутність у позивача необхідних матеріальних ресурсів, об`єктів оподаткування, послуг оренди, транспортування та місць зберігання, а також недостатню кількість трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах, відображених у податковій звітності. Відповідач зазначав, що включення платника до переліку ризикових здійснюється у разі наявності податкової інформації, яка свідчить про ризиковість господарських операцій, а подані позивачем документи не спростували наявної у контролюючого органу податкової інформації. Також відповідач посилався на положення Порядку №1165 та норми Податкового кодексу України щодо здійснення податкового контролю та інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» є юридичною особою, зареєстрованою у 2002 році, та здійснює господарську діяльність у сфері будівництва і виконання ремонтно-будівельних робіт. 
17.09.2024 позивач подав до Комісії ГУ ДПС у м. Києві пояснення та копії документів з метою виключення товариства з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. 
24.09.2024 Комісією ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення №246189 про відповідність ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» критеріям ризиковості платника податку за пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Підставою для прийняття вказаного рішення визначено коди податкової інформації « 03» та « 07», а саме: відсутність необхідних матеріальних ресурсів та недостатність трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності. 
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що контролюючим органом досліджувались господарські операції позивача з постачання послуг у період з 07.01.2024 по 04.07.2024 за кодом ДКПП 43.21. 
Судом установлено, що між позивачем, як генеральним підрядником, та ПрАТ «ШФ «ВОРОНІН» 07.12.2023 укладено договір генерального підряду №8284/VRN на виконання поточного ремонту з переплануванням та адаптацією внутрішніх інженерних систем 7 поверху будівлі по вул. Короленківській, 3 у місті Києві. 12.12.2023 замовником передано позивачу майданчик для виконання робіт згідно з актом приймання-передачі фронту робіт. 
У межах виконання вказаного договору між сторонами укладено значну кількість додаткових угод щодо виконання окремих етапів ремонтних, монтажних, оздоблювальних та інженерних робіт, у тому числі робіт з вентиляції, кондиціонування, систем протипожежного захисту, відеоспостереження, автоматизації та диспетчеризації. 
Для виконання зобов`язань за договором генерального підряду позивачем залучались субпідрядні організації, зокрема ТОВ «ПРОЕКТНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕЧНІ СИСТЕМИ», ТОВ «ЄМ ГРУП», ТОВ « 2ВКом», ТОВ «АПФЕЛЬ-ГРУП», ТОВ «СБГБ», ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТ АРТ СТУДІО». З відповідними суб`єктами господарювання укладались договори субпідряду на виконання окремих видів робіт із забезпеченням матеріалами, обладнанням та трудовими ресурсами. 
Матеріалами справи підтверджується, що за результатами виконання робіт між позивачем, субпідрядниками та замовником оформлялись акти приймання виконаних будівельних, монтажних та оздоблювальних робіт за лютий — серпень 2024 року. Також замовником здійснювалась оплата виконаних робіт, що підтверджується платіжними документами та бухгалтерськими регістрами. 
08.10.2024 позивач подав скаргу до ДПС України на рішення №246189 від 24.09.2024, однак рішенням ДПС України №261251 від 17.10.2024 скаргу залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня — без змін.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України затверджений Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165, в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваних рішень), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, який склав та/або подав податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (крім розрахунку коригування, складеного відповідно до вимог підпунктів б і в підпункту 97.4 пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу).
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).
У рішенні зазначається підстава та інформація, за якою встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку згідно з пунктом 8 додатка 1 у відповідних полях рішення зазначаються детальна інформація, за якою встановлено відповідність критеріям ризиковості платника податку, тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/Державним класифікатором/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
У рішенні про відповідність платника податку вимогам пункту 8 додатка 1 комісія регіонального рівня зазначає наявну інформацію, що свідчить про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, виявлену під час моніторингу господарських операцій, відображених у податкових накладних/розрахунках коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі, у тому числі податкових накладних/розрахунках коригування, реєстрацію яких зупинено.
При цьому не може бути підставою для розгляду питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку згідно з пунктом 8 додатка 1 операція, відображена у податковій накладній/розрахунку коригування, дата реєстрації якої/якого у Реєстрі припадає на період, що перевищує 180 днів до дати прийняття рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку.
У разі отримання рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку платник податку має право подати на розгляд комісії регіонального рівня інформацію та копії відповідних документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.
Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;
інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.
За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).
Якщо за результатами розгляду інформації та копій документів, що свідчать про невідповідність платника податку вимогам пункту 8 додатка 1, комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, в такому рішенні зазначається:
актуальна інформація щодо податкової інформації, що стала підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та ризикових операцій, відображених у попередньому рішенні про відповідність критеріям ризиковості платника податку. До такої інформації не застосовуються вимоги абзацу дев`ятого цього пункту;
інформація щодо операцій, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування, дата подання для реєстрації в Реєстрі яких не раніше 180 днів до дати прийняття попереднього рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку. До такої інформації не застосовуються вимоги абзацу дев`ятого цього пункту.
У разі прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за результатами розгляду інформації та копій документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, попереднє рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку втрачає чинність.
У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом одинадцятим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).
У рішенні про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (додаток 4) за результатами розгляду інформації та копій документів, надісланих відповідно до абзацу восьмого цього пункту, комісія регіонального рівня у відповідних полях рішення зазначає детальну інформацію, за якою встановлено відповідність критеріям ризиковості платника податку, зазначає/обирає з переліку документ/документи, не наданий/не надані платником податку, який може/які можуть свідчити про невідповідність критеріям ризиковості платника податку.
Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня за основним місцем обліку платника податку виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
У разі виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, на підставі рішення комісії регіонального рівня або рішення суду автоматично виключаються з переліку ризикових його контрагенти за умови, що: виключною підставою для включення такого контрагента до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості на підставі пункту 8 додатка 1, було здійснення операції з таким платником податку; відсутні інші підстави та інформація, за якою встановлено відповідність контрагента критеріям ризиковості платника податку.
Рішення про відповідність/невідповідність критеріям ризиковості платника податку набирає чинності у день засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.
Критерії ризиковості платника податків на додану вартість викладено у Додатку 1 до Порядку № 1165, відповідно до яких таким критерієм є, зокрема:
8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Отже, законодавцем установлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, а саме: рішенню Комісії щодо відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, за наслідками чого здійснюється моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.
При цьому встановленню наявності у контролюючих органах податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації.
Виходячи з наведеного, питання відповідності підприємства Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації. При цьому моніторинг проводиться в автоматизованому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.06.2022 в справі № 640/6130/20.
Судом установлено, що вказане рішення прийнято відповідачем у зв`язку з наявною податковою інформацією, що отримана з баз даних Державної податкової служби, та під час розгляду отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів (пояснень), а не за наслідками подання Фермерським господарством «Агропідприємство «Колос» податкової накладної або розрахунку коригування для реєстрації, що беззаперечно свідчить про прийняття такого рішення не у спосіб, визначений законом.
Зі змісту оскаржуваного рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві №246189 від 24.09.2024 вбачається, що висновок контролюючого органу про відповідність ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» критеріям ризиковості платника податку за пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку ґрунтується на кодах податкової інформації « 03» та « 07».
Зокрема, код податкової інформації « 03» визначений контролюючим органом як постачання товарів або послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній або розрахунку коригування, а саме: відсутність відомостей про об`єкти оподаткування, відсутність придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей та інших необхідних ресурсів відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. 
Код податкової інформації « 07» визначений податковим органом як недостатня кількість трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарських операцій в обсягах, зазначених у податковій накладній або розрахунку коригування, за відсутності інформації щодо придбання послуг з виконання робіт, необхідних для здійснення відповідної господарської діяльності. 
Інформацією, за якою встановлено відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку, у спірному рішенні визначено господарські операції з постачання послуг за кодом ДКПП 43.21 у період з 07.01.2024 по 04.07.2024. Також у рішенні зазначено податковий номер платника податку, задіяного у відповідній операції — 32254148, та дату включення до переліку ризикових платників — 04.07.2024.
Судом встановлено, що у період з 07.01.2024 по 04.07.2024 ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» здійснювало підрядні роботи з поточного ремонту, перепланування та адаптації внутрішніх інженерних систем 7 поверху будівлі, розташованої по вул. Короленківській, 3 у місті Києві, на підставі договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023, укладеного між позивачем, як генеральним підрядником, та ПрАТ «ШФ «ВОРОНІН», яке у подальшому було реорганізоване у ТОВ «ШФ «ВОРОНІН», як замовником.
Судом також установлено, що етапи виконання робіт були визначені у Додатку №1 до договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023.
12.12.2023 замовником передано позивачу будівельний майданчик (фронт робіт) для виконання робіт, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі.
Матеріалами справи підтверджується, що у процесі виконання договору генерального підряду між сторонами укладено значну кількість додаткових угод, якими погоджувались окремі етапи виконання робіт, графіки фінансування, кошториси та обсяги робіт.
Зокрема, між сторонами укладались додаткові угоди щодо: виконання ремонтних робіт систем вентиляції, кондиціювання та опалення; демонтажу систем пожежогасіння; виконання комплексу ремонтних робіт систем протипожежного захисту; ремонтно-оздоблювальних робіт; виконання робіт із відеоспостереження, структурованих кабельних мереж, систем контролю та управління доступом; автоматизації та диспетчеризації інженерного обладнання; встановлення та налагодження систем посилення стільникового зв`язку. 
Судом установлено, що відповідно до пункту 1.1 договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023 позивач, як генеральний підрядник, прийняв на себе зобов`язання виконувати визначені договором роботи як власними силами, так і із залученням третіх осіб.
Таким чином, умовами укладеного договору генерального підряду прямо передбачалось право позивача залучати субпідрядні організації для виконання окремих видів робіт з метою забезпечення необхідних матеріальних, технічних та трудових ресурсів.
На виконання умов договору генерального підряду та з метою належного виконання ремонтно-будівельних робіт в обсягах, передбачених договором та відображених у податковій звітності, позивачем залучались відповідні субпідрядні організації, з якими укладались окремі договори субпідряду щодо виконання спеціалізованих видів робіт.
на виконання умов договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023, укладеного між ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ПрАТ «ШФ «ВОРОНІН» (у подальшому — ТОВ «ШФ «ВОРОНІН»), позивачем з метою створення необхідних умов та забезпечення відповідних обсягів матеріальних і трудових ресурсів для виконання ремонтно-будівельних робіт було залучено ряд субпідрядних організацій. 
Зокрема, між позивачем та ТОВ «ПРОЕКТНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕЧНІ СИСТЕМИ» укладено:
договір субпідряду №8600/DEV від 15.01.2024 на виконання демонтажних робіт системи автоматичного водяного спринклерного пожежогасіння; 
договір субпідряду №8620/DEV від 20.03.2024 на виконання ремонтних робіт систем протипожежного захисту; 
додаткову угоду №1 від 13.06.2024 щодо виконання додаткових ремонтних робіт систем протипожежного захисту; 
договір субпідряду №8634/DEV від 08.04.2024 на виконання ремонтних робіт систем відеоспостереження, структурованої кабельної мережі, систем контролю та управління доступом. 
Відповідно до умов зазначених договорів ТОВ «ПРОЕКТНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕЧНІ СИСТЕМИ» забезпечувало виконання робіт необхідним обладнанням, устаткуванням, інвентарем, будівельними матеріалами та трудовими ресурсами. 
Крім того, судом установлено, що між позивачем та ТОВ «ЄМ ГРУП» укладено договір субпідряду №8636/DEV від 15.04.2024 на виконання робіт з автоматизації та диспетчеризації інженерного обладнання, відповідно до умов якого субпідрядник зобов`язувався забезпечити виконання робіт усіма необхідними матеріально-технічними та трудовими ресурсами. 
Також між позивачем та ТОВ « 2ВКом» укладено договір субпідряду №8656/DEV від 29.05.2024 на виконання робіт із встановлення та налагодження системи стільникового зв`язку для забезпечення стабільного радіопокриття, при цьому субпідрядні роботи виконувались із використанням власних матеріалів, обладнання та власними силами субпідрядника. 
Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та ТОВ «АПФЕЛЬ-ГРУП» укладено договір субпідряду №8285/DEV від 13.12.2023 на виконання ремонтних робіт систем вентиляції та кондиціонування, за умовами якого субпідрядник забезпечував виконання робіт необхідним обладнанням, устаткуванням, інвентарем, будівельними матеріалами та трудовими ресурсами. 
Крім того, між позивачем та ТОВ «СБГБ» укладено договір субпідряду №8619/DEV від 01.04.2024 на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт, відповідно до якого на субпідрядника покладалось забезпечення виконання робіт необхідними матеріально-технічними та трудовими ресурсами. 
Судом також установлено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №01-ТН-2024 від 01.03.2024 щодо здійснення технічного нагляду за комплексом ремонтних робіт на об`єкті за адресою: м. Київ, вул. Короленківська, 3. 
Окрім цього, між позивачем та ТОВ «ЮТ АРТ СТУДІО» укладено договір субпідряду №05/24 від 05.07.2024 на виконання робіт з художнього розпису приміщень та конструктивних елементів. 
Судом установлено, що усі зазначені субпідрядні організації на момент здійснення відповідних господарських операцій мали статус зареєстрованих суб`єктів господарювання, відповідний вид діяльності, а також матеріальні та трудові ресурси для виконання будівельних і спеціалізованих робіт. 
Також матеріалами справи підтверджується, що станом на 08.08.2024 увесь обсяг робіт за договорами субпідряду був виконаний та прийнятий позивачем як генеральним підрядником, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних робіт. 
Крім того, судом установлено, що виконані позивачем роботи були передані замовнику — ТОВ «ШФ «ВОРОНІН», що підтверджується значною кількістю актів приймання виконаних будівельних, монтажних та оздоблювальних робіт за лютий — серпень 2024 року, підписаних представниками сторін без зауважень. 
Матеріали справи також містять облікові регістри бухгалтерського обліку щодо розрахунків із підрядниками, документи щодо передачі виконаних робіт замовнику та платіжні документи, які підтверджують оплату замовником виконаних позивачем робіт. 
За таких обставин судом установлено, що позивачем фактично було створено необхідні умови та забезпечено відповідні обсяги матеріальних і трудових ресурсів для виконання робіт та надання послуг в обсягах, відображених у його податковій звітності, у тому числі шляхом залучення субпідрядних організацій відповідно до умов договору генерального підряду.
Судом також установлено, що умовами укладених між позивачем та субпідрядними організаціями договорів прямо передбачалось забезпечення субпідрядниками виконання робіт необхідною кількістю працівників відповідної кваліфікації. 
Зокрема, пунктом 5.2 договору субпідряду №8600/DEV від 15.01.2024, пунктом 5.2 договору субпідряду №8620/DEV від 20.03.2024, пунктом 5.2 договору субпідряду №8634/DEV від 08.04.2024, укладених із ТОВ «ПРОЕКТНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕЧНІ СИСТЕМИ», пунктом 5.2 договору субпідряду №8636/DEV від 15.04.2024, укладеного з ТОВ «ЄМ ГРУП», пунктом 5.2 договору субпідряду №8285/DEV від 13.12.2023, укладеного з ТОВ «АПФЕЛЬ-ГРУП», а також пунктом 5.2 договору субпідряду №8619/DEV від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «СБГБ», передбачено, що підрядник залучає для виконання робіт робочу силу — інженерно-технічних спеціалістів та працівників — у достатній кількості та з відповідною кваліфікацією. 
Крім того, судом установлено, що з метою здійснення контролю за якістю виконання будівельно-ремонтних робіт, які виконувались підрядниками та субпідрядниками, позивачем було залучено спеціаліста з технічного нагляду — ФОП ОСОБА_1 , який має кваліфікаційний сертифікат інженера технічного нагляду та надавав відповідні послуги на підставі договору №01-ТН-2024 від 01.03.2024. 
Також матеріалами справи підтверджується, що для належної організації власної господарської діяльності позивачем укладались договори щодо надання юридичних та бухгалтерських послуг.
Зокрема, між позивачем та ТОВ «СІТІ КЕПІТАЛ ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» укладено договір №8777/HOF від 01.03.2024 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого позивачу надавались послуги з підготовки, укладення та супроводу договорів, а також аналізу змін законодавства. 
Крім того, між зазначеними сторонами укладено договір №8776/HOF від 01.03.2024 про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку, перевірки первинної фінансово-господарської документації, складання бухгалтерських регістрів та фінансової звітності. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем документально підтверджено залучення необхідних трудових ресурсів для виконання господарських операцій у період з 07.01.2024 по 04.07.2024, у тому числі шляхом укладення договорів субпідряду, договорів технічного нагляду, а також договорів щодо забезпечення юридичного та бухгалтерського супроводу господарської діяльності. 
Суд також звертає увагу, що податкова інформація за кодами « 03» та « 07», яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення, сама по собі не є безумовним доказом нереальності господарських операцій або вчинення платником податкового правопорушення, а має виключно інформаційно-аналітичний характер. 
При цьому судом установлено, що у спірному рішенні контролюючого органу зазначено, що ризиковими визначено операції з постачання послуг за кодом ДКПП 43.21 у період з 07.01.2024 по 04.07.2024, а податковим номером платника податку, задіяного у ризиковій операції, визначено код 32254148. 
Разом із тим, як установлено судом, зазначений код ЄДРПОУ належить саме позивачу, що фактично свідчить про ототожнення контролюючим органом позивача із контрагентом у ризиковій операції. 
Отже, зі змісту оскаржуваного рішення неможливо встановити, які саме конкретні господарські операції досліджувались контролюючим органом, які саме документи аналізувались Комісією та з яких підстав позивача віднесено до переліку платників податків, що відповідають критеріям ризиковості. 
При цьому податковий орган не обґрунтовує та не надає суду жодних належних доказів на підтвердження того, що саме викликало сумніви контролюючого органу щодо вказаних господарських операцій з контрагентами позивача, як і не зазначено, в чому саме полягало порушення податкового законодавства по таких операціях.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 по справі № 340/1098/20, від 22.07.2021 по справі № 520/480/20, суд вказав, що Комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації та наголосив, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків, лише посилання контролюючого органу про те, що аналіз діяльності товариства свідчить про наявність ризиків маніпулювання показниками податкової звітності та даними ЄРПН, а також мінімізації платежів до бюджету, без належного обґрунтування і документального підтвердження, не може свідчити про відповідність рішення критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у ч.2 ст. 2 КАС України.
Можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження провадження фінансово-господарської діяльності підприємства залежить від чіткого формулювання фіскальним органом підстав для прийняття рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку з посиланням на конкретні операції та/або податкові накладні, що прямо впливає на можливість надання платником податку в подальшому відповідних документів, достатніх для прийняття рішення про невідповідністю платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Хоча затверджена форма рішення не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 чи 8 критеріїв ризиковості платника податку, але й не скасовує обов`язку контролюючого органу необхідності доказування, передбаченого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. Комісія контролюючого органу має обґрунтувати свій висновок і надати належні та допустимі докази в підтвердження цих даних при прийнятті рішення, обґрунтованого тим, що в контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома в процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій.
Суд також звертає увагу, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючого органу наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Суд зауважує, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органів наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.
Суд зазначає, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень, та не підтверджує ризиковість платника податків, а будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону. Така позиція підтримується Верховним Судом, про що свідчить правовий висновок останнього, викладений у постановах від 02.04.2020 року у справі № 160/93/19, від 04.06.2020 року у справі № 340/422/19 та від 16.04.2021року у справі № 813/1301/15.
В контексті встановлених обставин справи суд наголошує, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом визнання його «ризиковим» та фактично припинення господарської діяльності у зв`язку з неможливістю здійснювати реєстрацію податкових накладних та гарантування виконання своїх зобов`язань перед контрагентами (зокрема в частині реєстрації податкових накладних).
Отже, відповідачем в оскаржуваному рішенні не доведено, що існують підстави для застосування до позивача пункту 8 критеріїв ризиковості платників податку з відповідними наслідками для позивача у вигляді внесення до переліку ризикових суб`єктів господарювання.
Оцінюючи доводи відповідача, висловлені у відзиві на позовну заяву, про те, що внесення контролюючим органом платника податку до переліку ризикових платників податків є лише службовою діяльністю органу Державної податкової служби з виконання своїх повноважень щодо збирання та формування податкової інформації, яка нібито сама по собі не створює для платника податків жодних юридичних наслідків у вигляді зміни або припинення його прав, суд зазначає наступне.
Рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.09.2024 №246189 є актом індивідуальної дії стосовно ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказане рішення безпосередньо породжує правові наслідки для позивача, оскільки включення платника податку до переліку ризикових платників податків впливає на можливість належного здійснення господарської діяльності, створює перешкоди у реєстрації податкових накладних, негативно впливає на ділову репутацію суб`єкта господарювання та його взаємовідносини з контрагентами.
Судом установлено, що підставою для прийняття спірного рішення стало віднесення позивача до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку із застосуванням кодів податкової інформації « 03» та « 07», які, на думку контролюючого органу, свідчили про відсутність у позивача необхідних матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності.
Разом із тим, під час судового розгляду встановлено, що позивач у період з 07.01.2024 по 04.07.2024 фактично здійснював господарську діяльність на підставі договору генерального підряду №8284/VRN від 07.12.2023, укладеного із ТОВ «ШФ «ВОРОНІН», а для виконання робіт залучав субпідрядні організації, які забезпечували виконання робіт необхідними матеріально-технічними та трудовими ресурсами.
Матеріалами справи підтверджується укладення позивачем значної кількості договорів субпідряду, договорів технічного нагляду, а також договорів щодо бухгалтерського та юридичного супроводу господарської діяльності. Також наявними у справі доказами підтверджується фактичне виконання робіт, їх передача замовнику та здійснення відповідних розрахунків між сторонами.
Крім того, судом установлено, що у спірному рішенні контролюючим органом як податковий номер платника податку, задіяного у ризиковій операції, зазначено код 32254148, який належить самому позивачу.
Таким чином, зі змісту оскаржуваного рішення неможливо встановити, які саме господарські операції досліджувались відповідачем, які конкретні документи аналізувались Комісією та з яких саме підстав контролюючий орган дійшов висновку про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку.
Суд зазначає, що податкова інформація за кодами « 03» та « 07», на яку посилається відповідач, сама по собі не є належним та достатнім доказом нереальності господарських операцій чи порушення позивачем вимог податкового законодавства, а має виключно інформаційно-аналітичний характер.
За встановлених та досліджених обставин справи суд дійшов висновку про недотримання відповідачем вимог щодо обґрунтованості, вмотивованості та правової визначеності спірного рішення, а також про порушення процедури прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості.
Отже, рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві від 24.09.2024 №246189 про відповідність ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» критеріям ризиковості платника податку не відповідає вимогам податкового законодавства, є необґрунтованим, прийнятим без належного дослідження фактичних обставин справи, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, суд враховує таке.
Під ефективним засобом (способом) захисту порушених прав позивача слід розуміти такий механізм, що призводить до потрібних результатів, дієвих наслідків та дає найбільший ефект для відновлення порушеного права особи. Таким чином, обраний спосіб захисту повинен об`єктивно забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.
Абзацом п`ятнадцятим пункту 6 Порядку № 1165 передбачено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня зобов`язана виключити платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.
Водночас суд наголошує, що задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання виключити позивача з переліку ризикових платників податків є дотриманням судом фундаментальних гарантій на те, що публічно-правовий спір між сторонами буде остаточно вирішений, а рішення суду - реально виконане. Таке рішення суду неможливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки податковим органом такі повноваження вже були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке і стало безпосереднім предметом судового контролю у межах цієї адміністративної справи.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд враховує, що положеннями п.6 Порядку №1165 визначено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
За таких обставин, зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, є належним і ефективним способом захисту його порушеного права. Крім цього, такий спосіб захисту є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Аналогічні висновки щодо способу захисту порушеного права у цій категорії справ викладено у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі № 340/1098/20.
Отже, на переконання суду, належним способом захисту прав позивача, який забезпечить їх ефективне, повне та незворотне поновлення у цій справі, є саме зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в місті Києві виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає абсолютної необхідності відповідати на кожен дрібний аргумент на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може суттєво змінюватися залежно від характеру прийнятого рішення. У цій справі суд надав вичерпну відповідь на всі ключові та визначальні аргументи сторін, які мають юридичне значення для вирішення спору.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається виключно на відповідача.
Разом з тим, відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних об`єктивних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження правомірності свого рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень податкового законодавства України та ретельного дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Враховуючи те, що при зверненні до суду з позовом немайнового характеру позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, вказані судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у місті Києві №246189 від 24.09.2024 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» включено до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ – 44116011, вул.Шолуденка, буд.33/19, м.Київ, 04116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «БУДІВЕЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (код ЄДРПОУ – 32254148, бульвар Дружби народів, буд.18/7, м.Київ, 01103) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.