Справа № 697/466/26 
Провадження № 2/697/555/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Деревенського І.І.,
за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В., 
відповідача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона та відповідач мають спільну малолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Позивачка зазначає, що вона з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебували, спільно не проживають спільна дитина знаходяться на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу з часу народження дитини з травня 2025 року участі у вихованні, та утриманні спільної малолітньої дитини не приймає, добровільної матеріальної допомоги яка повинна як мінімум відповідати критеріям мінімального забезпечення потреб малолітньої дитини не виконує, весь максимальний тягар виховання, забезпечення та утримання дитини здійснює позивачка самостійно. Вона перебуває на цей час у декретній відпусці та здійснює догляд за спільною з відповідачем малолітньою дитиною і також потребує матеріальної допомоги, а саме тимчасового утримання зі сторони відповідача згідно гарантій передбачених ч.2 ст. 84 СК України, якою визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка,- батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Тому позивачка вважає, що з відповідача на її користь як на дружину з якою проживає дитина повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/8 заробітку (доходу) платника аліментів до часу досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . За цих обставин позивачка та її неповнолітня дитина повинні утримуватися відповідачем як мінімум до досягнення дитиною 3-х років, що стосується позивачки, та до досягнення безпосередньо самою дитиною повноліття, тобто 18 років.
Позивачка стверджує, що відповідач є фізично здоровим чоловіком, має постійний дохід, має місце праці (служби), іншої сім`ї та неповнолітніх дітей не має, тому повністю здатен нести фінансову відповідальність перед позивачкою щодо сплати аліментних зобов`язань до досягнення дитиною повноліття.
У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на дружину у розмірі 1/8 (одної восьмої) частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином трирічного віку.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.04.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21).
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина та позивачки, пояснив суду, що ним постійно здійснюється матеріальна підтримка позивачки з їх спільним сином.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Так, відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України).
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.04.2025 (а.с.6).
Із довідки / відомостей про зареєстрованих у житловому будинку виданих виконавчим комітетом Канівської міської ради №312-01-09 від 20.01.2026 вбачається, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю – позивачем по справі (а.с.5).
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч. 3 ст. 180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 191 СК України, передбачено на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, у разі відсутності домовленості між сторонами, право позивача на стягнення аліментів є безумовним та не може ставитися в залежність від позиції відповідача.
Таким чином, позивач у відповідності до ст. ст. 180, 185 СК України, має право на отримання від відповідача аліментів на дитину.
Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позов ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.
Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе, при цьому відповідач є працездатною особою, яка має місце постійної роботи (служби) та має постійний дохід, не має інших неповнолітніх дітей.
У добровільному порядку питання щодо утримання позивача відповідачем до досягнення їхньою дитиною трьох років останніми не вирішено.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно з ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, законодавством України передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає спільна з чоловіком дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини.
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не подав заперечення щодо стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу та позов визнав повністю.
Також, суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача.
Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню.
Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 05.03.2026.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги містять дві вимоги немайнового характеру стягнення з відповідача аліментів на дитину та на дружину.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав та оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 1331,20 грн..
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141,206, 259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 84, 91, 180-182 СК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , – аліменти утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.03.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2  на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 (однієї восьмої) заробітку (доходу) ОСОБА_1 , починаючи з 05.03.2026 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Судовий збір у сумі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) – компенсувати за рахунок Держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 08.05.2026.
Сторони у справі:
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий І . І . Деревенський