Справа № 758/371/26 
Категорія 69 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Блащука А.М.,
при секретарі судового засідання Пащелопі Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В :
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 26.06.2014 ОСОБА_1 , 1992 року народження, уклала шлюб з ОСОБА_2 , 1991 року народження, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 265.
У шлюбі у подружжя народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 26 травня 2016 року.
Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання.
Спільним подружнім життям сторони проживали до грудня 2018 року, в подальшому припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть загальне господарство, проживають окремо.
Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 12 листопада 2019 року, що підтверджується копією рішення Подільського районного суду міста Києва суду № 758/2977/19.
Зазначає, що позивач з дитиною проживають разом за адресую: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідченнями свідків та довідкою. Всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню дитини на даний час позивач виконує самостійно.
На жаль, сторони, не досягли жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною та відповідно, який розмір аліментів буде сплачувати на її утримання. 
Просить суд, стягнути з ОСОБА_2 , 1991 року народження, на користь ОСОБА_1 , 1992 року народження, аліменти на утримання неповнолітній дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження, в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду до повноліття дитини.
В судове засідання позивач не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Повідомлена належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Повідомлений належним чином.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014 між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 265.
Прізвище дружини після укладання шлюбу - ОСОБА_1 .
У шлюбі, у подружжя народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 26 травня 2016 року, виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1262.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 758/2977/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 
31.01.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про що зроблено актовий запис № 123.
Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .
Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Тобто, позивач за своїм вибором звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, де обрала спосіб стягнення у твердій грошовій сумі.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.
Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Крім того, необхідно звернути увагу на ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Окремо необхідно звернути увагу, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України).
Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 142, 206, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , 1991 року народження, на користь ОСОБА_1 , 1992 року народження, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 08.01.2025, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , 1991 року народження, в дохід держави 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп судового збору.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
- позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;
- відповідач - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , Військова частина НОМЕР_4 ;
- третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя        А.М.Блащук