ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 909/1000/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
представників учасників справи:
Офісу Генерального прокурора - Ковальчук О. І.,
позивача - Савченко І. Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ББМ-Долина"
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2025
(суддя Рочняк О. В.)
та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025
(судді Якімець Г. Г., Бойко С. М., Бонк Т. Б.)
у справі за позовом Долинської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ББМ-Долина"
про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати в сумі 2 123 853,97 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. Історія справи
1.1. Долинська міська рада (далі - Міськрада, позивач) звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ББМ-Долина" (далі - ТОВ "ББМ-Долина", відповідач, скаржник) про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати в сумі 2 123 853,97 грн.
1.2. Позов обґрунтовано тим, що відповідач, який є власником нерухомого майна, що знаходиться по вул. 8-Березня в м. Долина Калуського району Івано-Франківської області, користуючись земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006 без правовстановлюючих документів, не сплатив плату за її користування за період з 01.10.2021 по 01.09.2024, що мало наслідком безпідставне збереження у себе коштів, які мали бути сплачені за фактичне користування земельною ділянкою.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій 
2.1. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.10.2007, виданого на підставі рішення Міськради від 30.08.2007 № 370, ТОВ "ББМ-Долина" на праві власності належить майновий комплекс в м. Долина по вул. 8 березня, буд. 10.
2.2. Також за ТОВ "ББМ-Долина" 29.05.2008 на підставі договорів купівлі-продажу від 08.05.2008 зареєстровано право власності на нерухоме майно: майновий комплекс в м. Долина по вул. 8 березня, буд. 35 (договір № 1743); майновий комплекс в м. Долина по вул. 8 березня, буд. 33 (договір №1749); будівля ГРП в м. Долина по вул. 8 березня, буд. 23а (договір №1746) та будівля компресорної в м. Долина по вул. 8 березня, буд. 9Б (договір №1737).
2.3. ТОВ "ББМ-Долина" звернулося з листом від 27.06.2008 № 44 до Міськради про надання дозволу на виготовлення проєкту відведення земельної ділянки площею 8,0758 га для обслуговування адмінбудинку, виробничих, підсобних та допоміжних будівель; 0,1119 га для обслуговування будівлі ГРП; 0,0192 га для обслуговування опор ліній електропередач; 0,8808 га для обслуговування під`їзних залізничних колій в зв`язку з купівлею котельні, що знаходиться за адресою м. Долина, вул. 8 Березня, 23; компресорної, що знаходиться за адресою м. Долина, вул.8 Березня, 9Б; будівлі ГРП, що знаходиться за адресою м. Долина, вул. 8 Березня, 33; майнового комплексу, що знаходиться за адресою м. Долина, вул. 8 Березня, 35 та в зв`язку з внесенням в статутний фонд ТОВ "ББМ-Долина" майнового комплексу, що знаходиться за адресою м. Долина вул. 8 Березня, 10, на підставі свідоцтва на право власності від 05.10.2007, договору купівлі-продажу від 13.12.2002 № 195, біржової угоди від 23.04.2008 № 465, договору купівлі-продажу від 08.05.2008 № 1737, договору купівлі-продажу від 08.05.2008 № 1746, договору купівлі-продажу від 08.05.2008 № 1749, біржової угоди від 28.04.2004 № 183.
2.4. Рішенням Міськради від 07.08.2008 № 1028-25/2008 "Про розгляд клопотання ТОВ "ББМ-Долина" вирішено дати дозвіл відповідачу на виготовлення проєкту відведення земельних ділянок площею 8,0759 га для обслуговування адмінбудинку, виробничих, підсобних та допоміжних будівель; площею 0,0144 га для обслуговування опор ліній електропередач та площею 1,0871 га для обслуговування під`їзних залізничних колій в м. Долина по вул. 8-Березня 9Б, 10, 23, 23А, 33, 35 за рахунок земель міської ради. Зобов`язано ТОВ "ББМ-Долина" замовити в ліцензованій землевпорядній організації проєкт відведення земельної ділянки, у відділі містобудування та архітектури вихідні дані для здійснення проєктно-пошукових робіт; проєкт відведення після проходження землевпорядної експертизи подати в шестимісячний термін, з дати прийняття рішення, на затвердження у встановленому порядку; в місячний термін укласти з Міськрадою угоду про використання земельної ділянки.
2.5. Міськрада звернулася до ТОВ "ББМ-Долина" з листом від 30.03.2018 № 379/05-17/18в, з якого вбачається, що ТОВ "ББМ-Долина" не подало Міськраді на затвердження проєкту відведення земельних ділянок в м. Долина по вул. 8-Березня 9Б, 10, 23, 23А, 33, 35, у зв`язку з чим, земельна ділянка під будівлями використовується ТОВ "ББМ-Долина" без правовстановлюючих документів, які б посвідчували право на земельні ділянки, що є порушенням земельного законодавства та разом з листом направила ТОВ "ББМ-Долина" по два примірники проєктів угод 04/18 від 28.03.2018, 05/18 від 28.03.2018, 06/18 від 28.03.2018, 07/18 від 29.03.2018, 08/18 від 29.03.2018, 09/18 від 29.03.2018 про відшкодування збитків від недоотриманих коштів Міськрадою за фактичне землекористування ТОВ "ББМ-Долина", для підписання та державної реєстрації, у зв`язку з фактичним використанням земельних ділянок без правовстановлюючих документів.
2.6. Листом від 05.5.2018 № 01-05/18 ТОВ "ББМ-Долина" повідомило Міськраду про те, що зважаючи на ряд незалежних від товариства обставин, проєкт відведення земельних ділянок на виконання рішення Міськради від 07.08.2008 № 1028-25/2008 виготовлений не був, як наслідок товариство не набуло право користування земельними ділянками, зазначеними в рішенні Міськради; рішенням від 20.04.2015 № 66 Міськради надано дозвіл ТОВ "Технопарк" та ПП "Грант" на будівництво високовольтної лінії електропередач та встановлення трансформаторної підстанції по вул. 8-Березня в м. Долина; будівельні роботи, що проводилися на підставі вказаного дозволу відбувалися в межах земельних ділянок ЦМК заводу, право користування на які мало намір оформити товариство, що унеможливило як використання цих та прилеглих земельних ділянок, так і виготовлення проєктів землеустрою; зважаючи на викладене відповідач вказав на те, що на даний час відсутні правові підстави для підписання запропонованих Міськрадою угод, однак засвідчило свій намір укласти договори оренди земельних ділянок, які фактично будуть використовуватися ним для здійснення господарської діяльності.
2.7. Рішенням Міськради від 25.02.2020 № 478-13/2020 "Про розроблення технічної документація із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул. 8-Березня" з метою створення сприятливих умов для раціонального використання земельних ділянок, встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органом місцевого самоврядування вирішено дозволити Міськраді розробити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул. 8-Березня.
2.8. На підставі договору від 24.01.2022 № 6 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки житлової та громадської забудови комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (КВЦПЗ-11.02), яка розташована по вул. 8-Березня, в межах населеного пункту м. Долина Калуського району Івано-Франківської області.
2.9. Рішенням Міськради від 02.08.2022 № 1688-21/2022 затверджено розроблену відповідно до рішення Міськради від 25.02.2020 № 478-13/2020 технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки та підтверджено за Міськрадою право комунальної власності на земельну ділянку площею 8,0759 га (кадастровий номер 2622010100:01:024:0006) цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для обслуговування адмінбудинку, виробничих, підсобних та допоміжних будівель) по вул. 8-Березня в м. Долина; Державному реєстратору провести реєстрацію права комунальної власності на вищевказану земельну ділянку.
2.10. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 18.02.2025 № НВ-000339782025 місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером№2622010100:01:024:0006 - Івано-Франківська область, Калуський район, м.Долина, вул. 8-Березня; площа - 8,0759 га, цільове призначення: землі житлової та громадської забудови; вид 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; інформація про власників (користувачів) - Долинська міська рада); дата державної реєстрації земельної ділянки - 17.06.2022. Власником земельної ділянки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2024 є Міськрада; дата державної реєстрації земельної ділянки № 2622010100:01:024:0006 - 10.08.2022; документи, подані для державної реєстрації - рішення органу самоврядування від 02.08.2022 № 1688-21/2022; видавник - Міськрада.
2.11. Згідно з витягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 09.08.2024 № 3048, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006 становить 19 543 115,00 грн.
2.12. Листом від 15.08.2024 № 10660/5/09-19-04-05-05 ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомило Долинську міську раду про те, що ТОВ "ББМ-Долина" (код ЄДРПОУ 35212359) за період з 2021-2023 роки декларування та сплату земельного податку не здійснювало. Станом на 01.08.2024 ТОВ "ББМ-Долина" не перебуває на обліку в Долинській ДПІ ГУ ДПС в Івано-Франківські1 області.
2.13. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.01.2025 у справі № 909/1140/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 та постановою Верховного суду від 24.06.2025, у задоволенні позову ТОВ "ББМ-Долина" про визнання незаконним та скасування рішення Міськради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель в м. Долина по вул. 8-Березня" № 1688-21/2022 від 02.08.2022, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 8,0759 га (кадастровий номер 2622010100:01:024:0006) цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, відмовлено.
3. Короткий зміст судових рішень
3.1. Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 08.07.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025, позов задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 1 679 870,06 грн безпідставно збережених коштів; у решті позову відмовив.
3.2. Мотивував тим, що спірна земельна ділянка площею 8,0759 га має кадастровий номер 2622010100:01:024:0006, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу, право на користування якою відповідачем не оформлено. Ця земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав 17.06.2022, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-000339782025 від 18.02.2025. Відповідно до відомостей, зазначених у витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році становила 19 543 115 грн. Доказів того, що нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки у попередні роки змінювалася, сторони суду не надали. Суд здійснив перерахунок суми безпідставно збережених коштів відповідачем за користування земельною ділянкою за період з 17.06.2022 по 01.09.2024, за яким розмір цих коштів становить 1 679 870,06 грн. 
3.3. Суди дійшли висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 01.10.2021 по 16.06.2022 слід відмовити, оскільки земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав лише 17.06.2022, а стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. Відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025, в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд.
4.2. Скаржник у касаційній скарзі (з урахуванням уточнень) зазначає про наявність випадків касаційного оскарження, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
4.3. ТОВ "ББМ-Долина" зазначає, що однією із підстав касаційного оскарження є неправильне застосування судами статей 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та незастосування частини шостої статті 762 ЦК України.
4.4. Вказує на відсутність окремих висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування норм права при стягненні безпідставно збережених коштів в порядку статті 1212 ЦК України за користування земельною ділянкою власником нерухомого майна, яке на такій земельній ділянці знаходиться, у випадку, коли дата набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці значною мірою передувало даті формування такої земельної ділянки, а саме формування такої земельної ділянки (в тому числі в частині визначення меж та площі) проводилося без участі власника нерухомого майна на такій ділянці, а також з урахуванням наявності на земельній ділянці, за користування якої стягуються безпідставно збережені кошти, майна третіх осіб, зон обмежень, прибережних захисних смуг, тобто за наявності обставин, за яких власник майна не використовував усю сформовану земельну ділянку.
4.5. Посилаючись на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник вказує, що судами не було досліджено та не надано належної правової оцінки доказам, що підтверджують неможливість фактичного використання відповідачем частини спірної земельної ділянки (зокрема акти обстеження, технічна документація), що згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України є підставою для звільнення від плати (або її суттєвого зменшення).
4.6. ТОВ "ББМ-Долина" зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано обставини, встановлені у рішенні Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2016 у справі № 343/1531/16-а та Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі № 876/8189/16, які набрали законної сили, щодо проходження високовольтної лінії по земельній ділянці відповідача.
4.7. На думку скаржника, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться майно інших осіб (високовольтна лінія), містяться охоронювані зони (струмок та відповідна прибережна захисна смуга, ділянка надр із нафтовою свердловиною), суди безпідставно відмовили відповідачу у залученні ПАТ "Прикарпаттяобленерго", Державного агентство водних ресурсів України та АТ "Укрнафта" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Водночас нехтування тим, що на земельній ділянці розташоване майно інших осіб, призвело до хибного висновку про можливість повноцінного використання земельної ділянки відповідачем, а також до стягнення коштів тільки з відповідача.
4.8. Також скаржник вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з наміром керівника відповідача бути присутнім в судовому засіданні та надати пояснення з питань, які стосуються розгляду справ, а апеляційний господарський суд також необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів у справі та, відповідно, клопотання про долучення цих доказів з метою підтвердження факту знаходження на спірній земельній ділянці об`єктів інших осіб, охоронюваної зони та прибережної захисної смуги.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. Позивач не скористався правом на надання відзиву.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, колегія суддів зазначає таке.
6.2. Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
6.3. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
6.4. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
6.5. Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) реалізуються через право постійного користування або право оренди.
6.6. Відповідно до пункту "в" частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
6.7. Принцип платного використання землі передбачено й статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
6.8. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
6.9. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
6.10. Тобто, власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
6.11. У такий спосіб положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними (подібні висновки викладено у постановах Верхового Суду від Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18).
6.12. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. 
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16 та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.
6.13. З огляду на викладене, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
6.14. Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати:
- фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача;
- площу земельної ділянки;
- суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки);
- період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
6.15. Відповідно до частини четвертої статті 791 ЗК України земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
6.16. Суди попередніх інстанцій встановили, що спірна земельна ділянка є сформованою з 17.06.2022 та зареєстрована в Державному земельному кадастрі; площа земельної ділянки складає 8,0759 га, кадастровий номер 2622010100:01:024:0006; на цій земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать відповідачу.
6.17. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
6.18. Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
6.19. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (пункт 71).
6.20. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до відомостей, зазначених у витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006 нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році становила 19 543 115,00 грн. У матеріалах справи відсутні докази того, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006 у попередні роки змінювалася.
6.21. За встановлених судом першої інстанції обставин того, що земельну ділянку з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006 сформовано як об`єкт цивільних прав 17.06.2022, судом першої інстанції здійснено, а апеляційним господарським судом перевірено перерахунок суми безпідставно збережених коштів відповідачем за користування земельною ділянкою за період з 17.06.2022 по 01.09.2024, який становить 1 679 870,06 грн, суди дійшли висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 01.10.2021 по 16.06.2022 належить відмовити.
6.22. Зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини користування відповідачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за умов наявності на цій земельній ділянці об`єктів нерухомості відповідача та, як встановив апеляційний господарський суд, не доведеності матеріалами справи обставин користування спірною земельною ділянкою іншими особами та доказів розміщення на ній майна третіх осіб, колегія суддів погоджується з висновком судів про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 17.06.2022 по 01.09.2024 у сумі 1 679 870,06 грн.
6.23. Скаржник у касаційній скарзі стверджує, що у нього фактично відсутній взагалі обов`язок сплати коштів за користування спірною земельною ділянкою, оскільки на цій земельній ділянці, як він зазначає, знаходиться майно інших осіб. Колегія суддів звертає увагу, що така позиція (несплата коштів взагалі за користування земельною ділянкою) є хибною з огляду на те, що, якщо відповідач вважає, що він користується певною частиною земельної ділянки, а не всією її площею, то наведене не невілює обов`язку сплати відповідних платежів. Відповідач, у такому разі, мав би визначити площу земельної ділянки, якою він вважає що користується і вчинити відповідні дії до власника земельної ділянки з метою належного оформлення користування та сплати за цю ділянку.
6.24. Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України відповідач вказує, що судами не було досліджено та не надано належної правової оцінки доказам, що підтверджують неможливість фактичного використання відповідачем частини спірної земельної ділянки (зокрема акти обстеження, технічна документація), що згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України є підставою для звільнення від плати (або її суттєвого зменшення). Скаржник посилається на те, що, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться майно інших осіб, а саме високовольтна лінія, містяться охоронювані зони, а саме струмок та відповідна прибережна захисна смуга і ділянка надр із нафтовою свердловиною, суди безпідставно відмовили відповідачу у залученні ПАТ "Прикарпаттяобленерго", Державного агентства водних ресурсів України та АТ "Укрнафта" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. На думку скаржника, нехтування тим, що на земельній ділянці розташоване майно інших осіб призвело до хибного висновку про можливість повноцінного використання земельної ділянки відповідачем, а також до стягнення коштів тільки з відповідача.
6.25. Колегія суддів з цього приводу зазначає таке.
6.26. Відповідно до частин першої, другої статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
6.27. Як вбачається з матеріалів справи, підготовче провадження у справі тривало з 13.11.2024 до 15.05.2025; протокольною ухвалою від 15.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті на 05.06.2026.
6.28. Статтею 50 ГПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
6.29. Статтями 118, 119 ГПК України передбачено наслідки пропуску процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків.
6.30. З правового аналізу норми статті 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню. Відтак, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.
Водночас норми ГПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником, і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк. Таких висновків дійшов Верховний Суд також у постанові від 12.07.2022 у справі № 9/430-05-11867.
6.31. Так, під час розгляду справи по суті відповідач звернувся з клопотаннями про поновлення строку на звернення з клопотаннями про залучення ПАТ "Прикарпаттяобленерго", Державного агентства водних ресурсів України у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та клопотаннями про залучення цих осіб у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, які мотивовані знаходженням на спірній земельній ділянці високовольтної лінії та струмка з відповідною прибережною захисною смугою. Необхідність поновлення строку для подання клопотань відповідачем обґрунтовано тим, що такі клопотання не могли бути подані на стадії підготовчого провадження, оскільки лише в процесі підготовки до судового засідання та після повернення директора відповідача з відрядження, стало відомо про обставини знаходження на спірній земельній ділянці майна третіх осіб.
6.32. Відмовляючи відповідачу у поновленні строку для подання клопотань про залучення ПАТ "Прикарпаттяобленерго", Державного агентства водних ресурсів України у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та, відповідно, залишаючи без розгляду клопотання про залучення цих осіб у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, суд першої інстанції виходив зі стадійності розгляду справи, зокрема того, що такі клопотання подані поза межами підготовчого провадження і відповідачу, який скористався правом на участь у справі через представника, було відомо (не могло бути не відомо) про наявність обставин, якими він обґрунтував клопотання про залучення третіх осіб; відрядження керівника відповідача не позбавляло можливості відповідача подати клопотання про залучення третіх осіб у встановлений ГПК України строк. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали поданню клопотань про залучення третіх осіб у строки, визначені статтями 50, 177 ГПК України.
6.33. За імперативним приписом частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
6.34. Принцип рівності сторін у процесі в розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
6.35. Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведення відповідачем поважності причин, які б перешкоджали поданню вказаних вище клопотань у строки, визначені ГПК України. Касаційна скарга відповідача не містить доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції та, відповідно, порушення судом процесуального права під час розгляду вказаних клопотань.
6.36. Скаржник у касаційній скарзі також посилається на безпідставну відмову суду апеляційної інстанції у задоволенні його клопотань про поновлення строку на подання клопотань про залучення ПАТ "Прикарпаттяобленерго", Державного агентство водних ресурсів України та АТ "Укрнафта" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та, відповідно, самих клопотань про залучення цих осіб, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Клопотання мотивовані тим, що під час розгляду справи № 909/769/25 було виявлено додаткові відомості, які мають значення для розгляду цієї справи та свідчать про необхідність залучення вказаних осіб до участі у цій справі; інші докази, які підтверджують прямий інтерес у вирішенні спору третіх осіб, залучення яких дозволить, в тому числі, встановити/підтвердити факт користування цими особами спірною земельною ділянкою, отримані відповідачем лише у вересні-жовтні 2025 року.
6.37. Визначаючи причини пропуску строку на подання клопотань про залучення третіх осіб як неповажні та відмовляючи у задоволенні клопотання про залучення осіб до участі у справі в якості третіх осіб, апеляційний господарський суд виходив з того, що аналогічні клопотання, але з іншою аргументацією поновлення строку на їх подання, подавалися відповідачем в суді першої інстанції і їм була надана відповідна оцінка; наведені обставини щодо поновлення строку на подання клопотань про залучення третіх осіб відносяться до організаційних питань внутрішньої діяльності відповідача, мають суб`єктивний для нього характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання цих заяв у встановлений законом строк.
6.38. Суд апеляційної інстанції обґрунтував відмову у задоволенні кожного з наведених скаржником у касаційній скарзі клопотань і такі мотиви ґрунтуються на наведених ним положеннях ГПК України, а тому відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи як про це зазначає скаржник у касаційній скарзі.
6.39. Щодо посилання скаржника у касаційній скарзі на необґрунтовану відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з наміром керівника відповідача бути присутнім в судовому засіданні та надати пояснення з питань, які стосуються розгляду справи, колегія суддів зазначає, що, здійснюючи розгляд такого клопотання, в судовому засіданні 15.05.2025 суд протокольною ухвалою відмовив в його задоволенні мотивуючи тим, що в судовому засіданні присутній представник відповідача; керівник відповідача вправі надати пояснення при розгляді справи по суті; судом не вимагалася обов`язкова участь керівника відповідача в судовому засіданні; відповідно до пункту 2 частини третьої статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
6.40. Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судом першої інстанції було неналежним чином обґрунтовано відмову у задоволенні клопотання відповідача. Незгода відповідача з оцінкою судом доводів клопотання та висновком за результатами його розгляду, не свідчить про необґрунтованість відмови судом.
6.41. Скаржник також у касаційній скарзі посилається на необґрунтовану відмову судом апеляційної інстанції у задоволенні його клопотання про поновлення строку на подання доказів у справі та, відповідно, клопотання про долучення цих доказів з метою підтвердження факту знаходження на спірній земельній ділянці об`єктів інших осіб, охоронюваної зони та прибережної захисної смуги.
6.42. Статтею 269 ГПК України визначені межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
6.43. Відповідно до частини третьої статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
6.44. Суд апеляційної інстанції врахував, що відповідач просив долучити до матеріалів справи такі докази, як: топогеодезичну зйомку від 29.10.2025; фототаблиці із фотографіями, зробленими на земельній ділянці з кадастровим номером 2622010100:01:024:0006; звіт по обстеженню території на предмет можливості будівництва технологічного водозабору на території; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9986074852025 від 16.11.2025; скріншоти із Google maps; рішення Міськради від 14.11.1997, від 26.03.2002; заяву ВАТ "Будзалізобетон" від 27.01.2003; архівний витяг з рішення Міськради від 04.02.2003 № 187- 6/2003; рішення Міськради від 07.08.2008 № 1029-25/2008. В обґрунтування неможливості подання доказів у суді першої інстанції, відповідач послався на обставини отримання цих доказів відповідачем лише у вересні-жовтні 2025 року, у ході підготовки до розгляду справи № 909/769/25 у Господарському суді Івано-Франківської області.
6.45. Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів критеріїв "справедливого балансу" між сторонами, матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
6.46. Однак така обставина, тобто відсутність доказів як таких, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права.
6.47. Апеляційний господарський суд, врахувавши доводи обґрунтування відповідачем його клопотання про неможливість подання вказаних ним доказів у суді першої інстанції, зазначив, що вважає наведені ним підстави неповажними та такими, які спростовуються матеріалами справи, тому відмовив у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів. Колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судом апеляційної інстанції було необґрунтовано відмовлено у клопотанні відповідача про долучення доказів у справі.
6.48. Щодо доводів відповідача про неврахування судами попередніх інстанцій обставин, встановлених у рішенні Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2016 у справі № 343/1531/16-а та Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі № 876/8189/16, які набрали законної сили, щодо проходження високовольтної лінії по земельній ділянці відповідача, колегія суддів зазначає, що такі доводи не ґрунтуються на приписах частини четвертої статті 75 ГПК України.
6.49. Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України відповідач вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права при стягненні безпідставно збережених коштів в порядку статті 1212 ЦК України за користування земельною ділянкою власником нерухомого майна, яке на такій земельній ділянці знаходиться, у випадку, коли дата набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці значною мірою передувало даті формування такої земельної ділянки, а саме формування такої земельної ділянки (в тому числі в частині визначення меж та площі) проводилося без участі власника нерухомого майна на такій ділянці, а також з урахуванням наявності на земельній ділянці, за користування якої стягуються безпідставно збережені кошти, майна третіх осіб, зон обмежень, прибережних захисних смуг, тобто за наявності обставин, за яких власник майна не використовував усю сформовану земельну ділянку.
6.50. Положення зазначеної статті ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
6.51. Верховний Суд неодноразового наголошував, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
6.52. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 3 частини другої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що касаційна скарга загалом не містить відповідних доводів щодо необхідності формування висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, а лише зводиться до викладення такого висновку у тому формулюванні, як це необхідно відповідачу в межах конкретної справи, та надання іншої оцінки доказам, на підставі яких суди попередніх інстанцій установили фактичні обставини справи, що стали підставою для часткового задоволення позову, переоцінка яких виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України.
6.53. Оскільки формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірного питання, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів вважає, що немає підстав для формування висновку Верховного Суду з питань, заявлених заявником касаційної скарги.
6.54. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, відповідач не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог. У зв`язку із цим відповідачем не доведено неправильне застосування судами норм права як необхідної передумови для скасування ухвалених ними судових рішень.
6.55. Беручи до уваги наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в ході касаційного розгляду не було виявлено неправильного застосування чи порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм права, тому і підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень у касаційному провадженні, яке відкрито з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, немає.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
7.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
7.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
8. Судові витрати
8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ББМ-Долина" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 у справі № 909/1000/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський