ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2026 Справа № 914/394/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення сторін 
справу № 914/394/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до відповідача: Добротвірського професійного ліцею, смт. Добротвір Львівської області 
про стягнення 21 188, 97 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” до Добротвірського професійного ліцею про стягнення заборгованості за договором поставки на суму 21 188, 97 грн, з яких: 17 717, 79 грн основного боргу, 2 765, 50 грн пені, 345, 02 грн 3% річних та 360, 66 грн інфляційних втрат.
Хід розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Львівської області (суддя Іванчук С.В.) від 11.02.2026 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Згідно з розпорядженням керівника апарату суду №78 від 02.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 914/394/26 та визначено суддю Никон О.З. для подальшого її розгляду.
Ухвалою суду від 09.03.2026 справа прийнята до розгляду новим складом суду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали в його електронний кабінет.
Відповідачу копія ухвали скеровувалась на адресу, зазначену Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно з трекінгом, який відображений на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відповідач ухвалу отримав 16.03.2026.
Аргументи сторін.
Позовна заява обґрунтована невиконанням укладеного сторонами договору постачання природного газу № 12-7703/24-БО-Т від 25.11.2024 в частині оплати за надані послуги в березні–квітні 2025 року на суму 17 717,79 грн. Також за прострочення виконання зобов`язання позивач заявив до стягнення 2 765,50 грн пені, 360,66 грн інфляційних втрат та 345,02 грн 3% річних.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позовних вимог в установленому законі порядку не заперечив.
Обставини справи. 
25 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (далі - Постачальник) та Добротвірський професійний ліцей (далі - Споживач) уклали договір постачання природного газу № 12-7703/24-БО-Т (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ (далі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 “Газове паливо”, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Відповідно до пункту 2.1 договору Постачальник передає Споживачеві замовлений обсяг (об`єм) природного газу в період з листопада 2024 року по 30 квітня 2025 року, по місяцях, перелік яких із зазначенням обсягу (об`єму) наведено в пункті 2.1 договору. 
Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу (пункт 3.5 договору).
Згідно з пунктом 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 7.2 договору).
На виконання умов договору позивач скерував відповідачу акти приймання-передачі природного газу, зокрема, акт від 13.01.2025 на суму 15 854,65 грн; від 12.02.2025 на суму 36 564,00 грн та від 11.03.2025 на суму 30 148,13 грн; від 11.04.2025 на суму 27 091,46 грн та від 12.05.2025 на суму 3 921,59 грн. Загальна вартість прийнятого природного газу – 113 579,83 грн. 
Відповідач акти в період за грудень 2024 по лютий 2025 року оплатив повністю. Проте акт за березень 2025 року оплатив частково на суму 13 295,26 грн, а за квітень 2025 взагалі не оплатив. Тобто неоплаченою залишилась заборгованість по акту за березень від 11.04.2025 та по акту за квітнень від 12.05.2025 на суму 17 717,79 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача 17 717,79 грн основного боргу, 2 765,50 грн пені, 360,66 грн інфляційних втрат та 345,02 грн 3% річних.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
25 листопада 2024 року сторони уклали договір постачання природного газу №12-7703/24-БО-Т.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).
На виконання умов договору № 12-7703/24-БО-Т від 25.11.2024 позивач поставив відповідачу впродовж березня-квітня 2025 року природній газ на суму 31 013,05 грн, а відповідач оплатив лише 13 295,26 грн.
Зазначені обставини відповідач ніяк не заперечив.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 5.1 договору сторони передбачили остаточний строк для оплати – не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відповідач мав сплатити 70% грошових коштів, тобто до 15.05.2025 по акту за березень та до 15.06.2025 по акту за квітень.
Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем поставленого в березні-квітні 2025 року природного газу на суму 17 717,79 грн, суд вважає, що позивач підтвердив, а відповідач не спростував наявність в останнього такої заборгованості.
Тому позовні вимоги в частині заявленого до стягнення основного боргу на суму 17 717,79 грн підлягають задоволенню. 
Щодо заявленої до стягнення пені.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Позивач заявив до стягнення 2 765,50 грн пені, яка нарахована на суму заборгованості 13 796,20 грн по акту за березень 2025 року за період з 16.05.2025 по 15.11.2025 – 2 155,99 грн та на суму заборгованості 3 921,59 грн по акту за квітень 2025 року за період з 17.06.2025 по 16.12.2025– 609,51 грн.
Перевіривши розрахунок, суд встановив, що такий є правильним. 
Тому заявлені до стягнення 2 765,50 грн пені підлягають задоволенню. 
Щодо нарахованих інфляційних втрат та 3% річних.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач заявив до стягнення 360,66 грн інфляційних втрат, нарахованих по акту з березень 2025 року за період з 01.06.2025 по 31.12.2025 на суму 305,60 грн та по акту за квітень 2025 року за період з 01.07.2025 по 31.12.2025 на суму 55,06 грн.
Також позивач заявив до стягнення 345,02 грн 3% річних, нарахованих по акту за березень2025 року за період з 16.05.2025 по 14.01.2026 на суму 276,68 грн та по акту за квітень 2025 року за період з 17.06.2025 по 14.01.2026 на суму 68,34 грн.
Перевіривши розрахунки, суд встановив, що такі є правильними. 
Тому заявлені до стягнення 360,66 грн інфляційних втрат та 345,02 грн 3% річних підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо судового збору.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Добротвірського професійного ліцею (місцезнаходження: 80411, Львівська обл., Червоноградський р-н, селище міського типу Добротвір, вул. Сагайдачного, будинок 3, ідент. код: 02545873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, ідент. код: 42399676) 21 188,97 грн заборгованості та 2 662,40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Никон О.З.