Справа153/758/26
Провадження2/153/399/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019 в сумі 14500 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4925077. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач отримала 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Вказаний договір було укладено у електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 17.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №45-МЛ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 14500 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків – 6500 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 500 грн., заборгованість по штрафах/пені – 2500 грн. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019 в сумі 14500 грн.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній».
Враховуючи приписи п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подала.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4925077, за умовами якого фінансова установа надала відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених цим договором.
Відповідно до п.п. 1.2., 1.3.,1.4 договору сума кредиту – 5000,00 грн., строк кредитування 5 днів з 25.10.2019. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.10.2019. 
Згідно з п.1.5. договору сукупна вартість кредиту складає 1000 грн. в грошовому виразі та 1,460,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені в п.п.1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець та Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в цьому договорі.
Відповідно до п.п.1.5.1., 1.5.2.,1.6 договору комісія за надання кредиту: 500 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом – 500 грн., які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені в п.2.2.3 цього договору.
Згідно п.2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6.договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь – який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Товариством зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.
Відповідно до п.п.6.1., 6.5. договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі.
Як вбачається із графіку розрахунків (додаток №1 до кредитного договору №4925077 від 25.10.2019) датою повернення кредиту є – 30.10.2019 (а.с.6).
Згідно платіжного доручення №2650122 від 25.10.2029 ТОВ «Мілоан» було інційовано переказ коштів в сумі 5000 грн. на банківську карту № № НОМЕР_1 , зазначено отримувачем ОСОБА_1 згідно договору №492507 (а.с.10 на звороті).
Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4925077 за період з 26.10.2019 по 29.12.2019 ОСОБА_1 нараховувалися проценти згідно договору (а.с.11 на звороті -12 на звороті).
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК Кредит-Капітал» станом на 14.06.2026 (включно) складає 14500 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 5000 грн.; прострочена заборгованість за комісіями – 500 грн.; прострочена заборгованість за відсотками – 6500 грн.; заборгованість по штрафам/пені – 2500 грн. Станом на дату подання позовної заяви - 14.04.2026, заборгованість за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019 не погашена (а.с.12).
17 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги №45-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» (а.с.12– 16).
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №45-МЛ від 17.01.2020 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить 14500 грн., з яких: 5000 грн. – залишок по тілу кредиту, 6500 грн. - залишок по відсотках, 500 грн. - залишок по комісії, 2500 - заборгованість по штрафах/пені (а.с.21 на звороті). 
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №4925077 від 25.10.2019, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Водночас у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо перерахування кредитних коштів відповідачці, зокрема відомості банківської установи, які б підтверджували фактичне зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки.
При постановленні ухвали про відкриття провадження у цій справі судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Укрсиббанк», а саме: інформації про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів в розмірі 5000 грн. в період з 25.10.2019 по 01.11.2019 року.
08 червня 2026 року на адресу суду від АТ «Укрсиббанк» надійшло повідомлення від 03.06.2026 № 31-4-01/7647-БТ, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 платіжна картка з маскою карти № НОМЕР_1 АТ «Укрсиббанк» не емітувалась (а. с. 45).
Відповідно до положень цивільного законодавства, обов`язком кредитодавця є фактичне надання (перерахування) кредитних коштів позичальнику.
Надана позивачем копія платіжного доручення сама по собі не є достатнім та беззаперечним доказом щодо підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів, оскільки не містить належного підтвердження зарахування коштів на рахунок, що належить саме відповідачці, та не узгоджуються з інформацією банківської установи.
Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4925077 за період з 26.10.2019 по 29.12.2019 ОСОБА_1 нараховувалися проценти згідно договору, однак у зазначеній відомості відсутні дані про надходження будь-яких платежів у рахунок погашення заборгованості.
На підтвердження свої вимог позивачем також було складено та надано виписку з особового рахунку де відображена загальна інформація щодо наявної заборгованості відповідача за кредитним договором №4925077 від 25.10.2019. Водночас у зазначеному документів відсутні відомості щодо періоду нарахування процентів та застосованої процентної ставки.
Виписка з особового рахунку є обліковим документом, що відображає рух коштів та стан заборгованості за відповідним зобов`язанням. Разом з тим, належною може вважатися виписка, яка містить повні відомості про рух коштів за рахунком (дату, суму та призначення кожної операції), період нарахування процентів, застосовану процентну ставку, а також дозволяє перевірити порядок формування заявленої заборгованості.
Кредитний договір є реальним правочином, який породжує правові наслідки з моменту фактичного передання грошових коштів позичальнику. Без доведення позивачем дійсної та реальної видачі первісним кредитором кредиту відповідачці, у останньої обов`язок повертати такий кредит та сплачувати проценти за користування ним не виникає ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем як новим кредитором.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення однієї зі сторін (фінансової установи), отже самі по собі розрахунки заборгованості не можуть бути беззаперечними доказами наявності заборгованості за кредитним договором та не є достатніми та належними доказами існування боргу.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Позивач не подав докази на підтвердження виконання первісним кредитором умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів у сумі 5000,00 грн шляхом їх зарахування на банківську карту відповідачки як позичальника за договором. Платіжне доручення підтверджує лише ініціювання переказу коштів кредитодавцем, однак не підтверджує їх фактичне зарахування на банківську картку, визначену умовами договору. Саме по собі воно не є доказом виконання кредитодавцем обов`язку з надання кредиту, оскільки не відображає результату банківської операції з фактичного зарахування коштів на рахунок (платіжний інструмент) отримувача. За відсутності банківських виписок або інших первинних документів отримувача, що підтверджують зарахування коштів, факт видачі кредиту не може вважатися доведеним належними та допустимими доказами.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа № 757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
У подібних правовідносинах обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти є похідним від належного виконання кредитодавцем свого первинного обов`язку - фактичного надання (передання) грошових коштів у розпорядження позичальника у спосіб, визначений договором.
Укладення кредитного договору в електронній формі та підписання його одноразовим ідентифікатором підтверджує досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочину, однак не підтверджує реалізацію його виконання в частині надання кредитних коштів.
З огляду на реальний характер кредитного договору, виникнення у позичальника обов`язку з повернення кредиту можливе лише за умови доведення кредитодавцем факту перерахування (зарахування) грошових коштів на рахунок (платіжний інструмент), визначений договором.
Отже, відсутність належних та допустимих доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів виключає можливість визнання доведеним факту виконання кредитодавцем свого зобов`язання, а відтак - і виникнення у відповідачку обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів у заявленому розмірі. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Сам факт укладення договору відступлення прав вимоги між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» не звільняє позивача від обов`язку довести наявність і розмір первісного зобов`язання. Перехід права вимоги можливий лише щодо існуючого та належно підтвердженого грошового зобов`язання.
Наявний у матеріалах справи витяг з Реєстру прав вимоги, де боржником зазначено відповідачку ОСОБА_1 , сам по собі не свідчить про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до неї, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів за договором.
З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суд відмовляє повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідачки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, місто Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець