ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 червня 2026 року	Справа №160/2605/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради, 2-Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність , зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради, 2- Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради від 29.11.2025 року, про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби під час мобілізації, яке оформлено довідкою № 2025-1129-1327-0218-7 від 29.11.2025;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 01.12.2025 року про направлення ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, та зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 , розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.12.2025 року та направити ОСОБА_1 на медичний огляд військово- лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я. 
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач під час медичного огляду Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 без врахування медичних документів і діагнозу позивача, за яким позивач на його переконання, повинен бу бути визнаний непридатним до військової служби , був визнаний здоровим і придатним до військової служби. Позивач також вказує, що звертався до Військової частини НОМЕР_1 про направлення його на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, проте рапорт військовою частиною не був розглянутий.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №160/2605/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач-2 вказує наступне.
Згідно абз. 2 ст. 125 Статуту, командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення. 
Згідно абз. 2 ст. 127 Статуту, солдат підпорядковується командирові відділення. Виходячи з викладеного, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби рапорт необхідно подавати саме командиру відділення, який або буде клопотати по суті рапорту перед вищим начальством та направить його для вирішення питання далі до прямого начальника, або висловить свою незгоду. 
Відповідно, у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту прямими командирами, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі і так до посадової особи, яка наділена правом вирішувати питання, якого стосується рапорт. 
Відтак, у будь-якому випадку остаточне рішення (позитивне чи негативне) за одержаним рапортом військовослужбовця про направлення на лікування має бути прийняте командиром військової частини або іншою посадовою особою, що наділена правом вирішувати питання по суті.
Долучений позивачем в якості доказу рапорт від 01.12.2025 року не відповідає вимогам діючого законодавства і керівних документів. При цьому, командири відповідного відділення, взводу, роти Військової частини НОМЕР_1 не знали, а відповідно не могли клопотати по суті рапорту перед старшим (прямим) командиром. Більш того, рапорт позивача від 01.12.2025 року не подавався командиру Військової частини НОМЕР_1 та не реєструвався у діловодстві Військової частини НОМЕР_1 .
Направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04. 2009 року № 170.
Долучені до позовної заяви позивачем копії направлення військової частини НОМЕР_1 до КНП «Криворізька міська лікарня № 17» від 15.12.2025 року № 2648 та від 15.12.2025 року № 2648, підтверджують, що позивач направлявся до медичних закладів, однак в жодному з доданих медичних документів за результатами обстежень і лікувань, відсутні рекомендації лікарів закладів охорони здоров`я (установ) для направлення позивача на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби (за станом здоров`я), що відповідно виключає можливість такого направлення командиром Військової частини НОМЕР_1 . 
Більш того, згідно долученої позивачем до позовної заяви копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого 25В32315 від 24.12.2025 року., позивач був виписаний у задовільному стані до Військової частини НОМЕР_1 . З врахуванням викладеного, відсутні законні підстави для направлення позивача командиром Військової частини НОМЕР_1 на медичний огляд військово лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я.
Додатково військовою частиною проінформовано, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2026 № 14 позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину, з 06.01.2026 року виключений з грошового та усіх видів забезпечення (копія наказу додається). Станом на дату подання даного відзиву до Військової частини НОМЕР_1 позивач не повернувся. 
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.02.2026 №96 позивач повернувся до Військової частини НОМЕР_2 . Відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62026170030004808 від 24.02.2026 року.
Комунальне некомерційне підприємство «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради відзив на позовну заяву не надало.
Відповідач-1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення 12.02.2026 до його електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 09.04.2026 продовжено строк розгляду справи №160/2605/26 на розумний строк , достатній для всебічного та повного розгляду справи.
В період з 01.05.2026 по 29.05.2026 суддя перебувала у відрядженні та у відпустці, що підтверджується довідкою №159.
Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 – позивач 29.11.2025 , проти його волі за направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 №5649664 від 29.11.2025 був доставлений Національною поліцією для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією до Комунального некомерційного підприємства "КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5" Криворізької міської ради.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 №2025-1129-1327-0218-7 від 29.11.2025 ОСОБА_1 був визнаний здоровим і на підставі графи ІІ розкладу хвороб – придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
ІНФОРМАЦІЯ_3 на звернення представника позивача щодо незгоди позивача з рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , листом №388/16/2551 від 06.12.2025 повідомив, що відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
В свою чергу ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває під порядкуванням прямого начальника та командира військової частини, а тому відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, направлення на обстеження або проходження ВЛК, має проводитись прямими начальниками від командира окремої частини, прямим командиром, після підписання рапорту.
Повідомлено, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до командира військової частини встановленим порядком для отримання направлення для проходження медичного обстеження.
12.12.2025 представник позивача звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України із заявою, в якій просив: розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.12.2025 про направлення його на лікування з подальшим направленням на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я;
командиру Військової частини НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 на лікування з подальшим направленням на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, шляхом надання відповідного направлення.
До заяви було додано оригінал рапорту ОСОБА_1 від 01.12.2025 , копії медичної виписки №3475, медичного епікризу від 15.04.2005, медичного епікризу від 11.03.2011, нотаріальної довіреності №2643, довідки ВЛК №2025-1129-1327-0218-7 від 29.11.2025.
15.12.2025 направленнями №2648 і №2649 від 15.12.2025 Військової частини НОМЕР_1 позивач був направлений до КНП «Криворізька міська лікарня №17 КМР на консультацію лікаря хірурга з діагнозом варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки і на консультацію лікаря -кардіолога з діагнозом ПМК 1 ст.
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста судинного хірурга КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради від 17.12.2026 позивачу встановлено діагноз: варікозне розширення обох нижніх кінцівок.
Позивач також посилається висновки лікаря рентгенолога Медичного центру «Медікум» від 20.12.2025 і лікаря-пульмонолога від 26.12.2025 , якими встановлено діагноз воронкоподібна деформація грудної клітки.
Позивач зазначає, що прибув до військової частини де йому в усному порядку було відмовлено у направленні на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
Позивач вказує, що відповідно до наказу МОУ №402 (Розклад хвороб) у статті 42 Хвороби системи кровообігу (I00-I99), їх наслідки) вказано: включено: хвороби артерій, артеріол та капілярів I70-I79 (атеросклероз аорти, ниркової артерії, артерій кінцівок, генералізований атеросклероз; стеноз або аневризма, розширення або розшарування аорти та інших артерій; стенозуючий атеросклероз брахіоцефальних артерій; емболія і тромбоз аорти та інших артерій; хвороби периферичних судин (синдром Рейно, облітеруючий тромбангіїт)); набутий артеріовенозний свищ, спадкова гемолітична телеангіектазія, непухлинний невус; хвороби вен, лімфатичних судин та вузлів I80-I89 (флебіт, тромбофлебіт, тромбоз ворітної вени, емболія та тромбоз інших вен; варикозне розширення вен нижніх кінцівок; варикозне розширення вен стравоходу, мошонки, яєчка, тазу, постфлебітичний синдром; неспецифічний лімфаденіт, наслідки хірургічних втручань). 
Відповідно до п «а» належать хвороби, зі значними та помірними порушеннями кровообігу та функцій, та особи розглядаються як непридатні до військової служби.
Відповідно до Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби ст.. 42 Наказу 402 від 14.08.2008 року Міністерства Оборони України « Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України17 листопада 2008 р. за № 1109/15800, до пункту «а» належать: посттромботична і варикозна хвороба нижніх кінцівок, індуративно виразкова форма з хронічною венозною недостатністю C4, С5, C6 Міжнародною клінічною класифікацією СЕАР (згідно з від 2004 року з доповненнями F. Lurie та M. Passman 2020 року, а саме недостатність клапанів глибоких, підшкірних та комунікантних вен з наявністю постійного набряку, гіперпігментації, екземи та витончення шкіри, індурації, дерматиту, активних виразок та виразок, що загоїлись), зазначений діагноз підтверджується у позивача консультативним висновком спеціаліста КП «КМКЛ №2» КМР від 17.12.2025.
Не погодившись із рішенням Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради від 29.11.2025 року, про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби під час мобілізації, яке оформлено довідкою № 2025-1129-1327-0218-7 від 29.11.2025 і вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту, позивач з позовом звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-XII.
Частиною 1 ст.2 цього Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
На підставі ч. 2 цієї статті проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
За змістом ч. 4 вказаної статті порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 3 Закону № 2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і на цей час.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 затверджено Положення №402 (Положення №402).
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
За приписами п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п. 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Основними завданнями військово-лікарської експертизи, як зазначено у пункті 1.3 розділу I Положення № 402, є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до п. 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до абз.1-3 п. 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Згідно з положеннями підпункту 2.5.1, 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: 
госпітальні ВЛК;
гарнізонні ВЛК;
ЛЛК;
ВЛК Десантно-штурмових військ;
ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України;
ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;
ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Згідно з абзацами 1, 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення №402 ЦВЛК має право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
За приписами підпункту 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до абзаців 1 та 5 підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. п. 2.4 розділу І Положення №402).
Відповідно до п.п. 2.8.1, 2.8.2, 2.8.3 п. 2.8 розділу І Положення № 402, ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.
Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК.
Роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП.
ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.
У порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. У воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК (п.п. 2.8.5 п. 2.8 розділу І Положення № 402).
Згідно підпунктів 3.3. та 3.4 глави 3 розділу І Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я, ніж той, в якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої оскаржується.
Вказане у сукупності свідчить про те, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, а також осіб, раніше визнаних непридатними до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, крім інших, ВЛК ТЦК та СП.
Позивачем оскаржується постанова позаштатної ВЛК, якою за результатом медичного обстеження позивач був визнаний здоровим і придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
Суд зауважує, що Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних госпітальних ВЛК у судовому порядку.
Згідно із нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Оскарженню у судовому порядку, за приписами п. 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Проте предметом спору у даній справі не є дії/бездіяльність чи рішення ВЛК регіону.
З матеріалів справи вбачається, що позивач зі скаргою до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК при проведенні медичного огляду, а також зі скаргою на постанову, оформлену довідкою військово-лікарської комісії № 2025-1129-1327-0218-7 від 29.11.2025 до ВЛК вищого рівня, з проханням провести повторний медичний огляд із дотриманням вимог Положення № 402., не звертався.
Беручи до уваги те, що перевірка рішень позаштатних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402, при проведенні медичного огляду особи належить до функцій ВЛК регіону чи ВЛК вищого рівня, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ВЛК вищого рівня не приймали, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд враховує, що Верховний Суд в постанові від 26.02.2025 по справі № 240/13173/22, зазначив, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювань, ВЛК регіону чи ЦВЛК (в межах справи) не приймали, тому позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову.
При цьому, суд зазначає, що не наділений повноваженнями надавати оцінку діагнозу позивача, стану його здоров`я, оскільки це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
Так, у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб та розподілу травм за ступенем тяжкості, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Перегляд постанови позаштатної ВЛК з підстав неправильного визначення причинного зв`язку захворювання не належить до компетенції адміністративного суду. Визначення причинного зв`язку захворювання на основі медичного огляду є дискреційним повноваженням ВЛК, тому суд не має права втручатися в рішення цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16, у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 та у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а.
Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нерозгляді рапорту позивача, суд виходить з наступного.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, визначено Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531 (Порядок №531).
Пунктом 2 Розділу I Порядку№531 встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника). 
Відповідно до п. 2-3 Розділу III Порядку№531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. 
За п. 6 Розділу III Порядку№531 усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства. 
Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і п. 2 Розділу І Порядку №531 визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити – до наступного прямого начальника. 
В ст. 31 Статуту визначено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців (ст. 31 Статуту). 
Згідно ст. 101 Статуту командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові бригади (полку) і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля). 
В ст. 111 Статуту також вказано, що командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля). 
Відповідно до ст. 119 Статуту командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти). 
Абзацом 2 ст. 125 Статуту встановлено, що командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення. 
Відповідно до абз. 2 ст. 127 Статуту, солдат підпорядковується командирові відділення. 
Виходячи з вищевикладеного, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби рапорт подається безпосередньо командиру військової частини.
Як було встановлено вище судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 було роз`яснено позивачу порядок звернення для отримання направлення для проходження медичного обстеження.
Як вбачається з копії поштової накладної Укрпошти №5000800102969 і опису вкладення рапорт з іншими документами був направлений позивачем до Міністерства оборони України. Матеріали справи не містять доказів перенаправлення рапорту і документів для розгляду до Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач не дотримався порядку подання рапорту, визначеного чинним законодавством, а тому за відсутності у відповідача-2 зареєстрованого рапорту, що унеможливлювало його розгляд, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку , що позовна заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 242-246 ,250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до 1- Комунального некомерційного підприємства «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №5» Криворізької міської ради, 2- Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність , зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона