ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.05.2026	Справа № 910/1329/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи 
за позовом Споживчого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сумський»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс»
про визнання права власності на транспортний засіб
Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 25.05.2026. 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Відповідача про визнання права власності на транспортний засіб.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.03.2026.
У судове засідання 23.03.2026 представники сторін не з`явились.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 06.04.2026.
У судовому засіданні 06.04.2026 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 було відкладено розгляд справи на 04.05.2026.
У судовому засіданні 04.05.2026 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 25.05.2026.
У судовому засіданні 25.05.2026 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не з`явився. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
22.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс» (далі - Відповідач/Продавець) та Споживчим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Сумський» (далі - Позивач/Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 22-02/23КП-5 (далі - Договір).
У відповідності до п. 1.1 Договору - Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупця Автомобіль: Марка - RENAULT; Тип SR/5SRCL/55RCLC; Комерційний опис - SANDERO; Рік випуску - 2020; Ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , бувший у використанні, в подальшому «Автомобіль». 
Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Покупець зобов`язується провести розрахунок та прийняти Автомобіль у відповідності до умов даного договору. 
Загальна сума договору становить 51 123,00 грн. (П`ятдесят одна тисяча сто двадцять три гривні 00 коп.), в т.ч. ПДВ - 8.520,50 грн. (Вісім тисяч п`ятсот двадцять гривень 50 коп.). (Пункт 1.3 Договору).
Як зазначає Позивач, згідно договору купівлі-продажу №22-02/23КП-5 від 22 лютого 2023 року Позивач набув у власність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЗИНГФІНАНС» автотранспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, тип SR/SSRCL/SSRCLC, комерційний опис SANDERO, рік випуску 2020, номер шасі НОМЕР_1 , який був у використанні раніше. 
За вказаний автомобіль Позивач заплатив 51 123,00 (п`ятдесят одна тисяча сто двадцять три) гривень Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІЗИНГФІНАНС». (Платіжна інструкція від 24.02.2023 №36).
09 січня 2026 року Позивач звернувся до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях №5946 (ТСЦ МВС №5946) з метою реєстрації права власності на вказаний автомобіль за Позивачем. 
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях №5946 реєстрацію права власності на автомобіль марки RENAULT, тип SR/SSRCL/SSRCLC, комерційний опис SANDERO, рік випуску 2020, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 за Позивачем провести не можливо, так як на виконання Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпрчепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, з подальшими змінами та доповненнями, було проведено перевірку і встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг Фінанс» знаходиться в реєстрі боржників за виконавчим провадженням і провести перереєстрацію автомобілю за Позивачем не є можливим. 
Позивач також зазначає про те, що Відповідача було занесено в Єдиний державний реєстр боржників в 2025 році, тобто вже після відчуження транспортного засобу Позивачу. Таким чином, станом на дату підписання договору купівлі-продажу №22- 02/23КП-5 від 22 лютого 2023 року, Відповідач не знаходився у реєстрі боржників, і у нього не було обмежень у вчинені правочинів.
В зв`язку з наведеним вище, Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою до Відповідача про визнання права власності на автотранспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, тип SR/SSRCL/SSRCLC, комерційний опис SANDERO, рік випуску 2020, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 .
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором купівлі - продажу і здійснив на користь відповідача передбачені договором платежі.
Позивач зазначає, що звернувшись до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях №5946 з питання перереєстрації автомобіля на ім`я Позивача, отримали відмову з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - Відповідача
Таким чином Позивачу було відмовлено у постановці на облік придбаного ним автомобіля з причин, які від нього не залежали.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому суд враховує, що згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
За змістом ч. 1, 5, 7 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
За інформацію доданої Позивачем до матеріалів справи, відповідно до якої станом на час розгляду справи щодо Відповідача в реєстрі боржників містяться записи по виконавчих провадженнях, де він виступає боржником.
Тому на підставі наведеного не виключається можливості того, що на транспортний засіб, за який позивачем сплачено грошові кошти за договором, може бути звернуто стягнення в рамках виконавчих проваджень Відповідача.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання йото права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом наведеної норми позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
За приписами частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Із наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40).
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.
Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи, та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
На підставі наведеного та враховуючи приписи статей 319, 321, 392, 386 ЦК України, суд вважає, що позивач обрав належний та ефективний спосіб захисту свого порушеного права, який призведе до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У даному випадку, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов про визнання права власності, підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, - 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Визнати за СПОЖИВЧИМ КООПЕРАТИВОМ «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «СУМСЬКИЙ» (Україна, 40035, Сумська обл., місто Суми, ВУЛИЦЯ ЗАЛИВНА, будинок 29, корпус 1, квартира 16, код ЄДРПОУ 39110526) право власності на автотранспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, тип SR/SSRCL/SSRCLC, комерційний опис SANDERO, рік випуску 2020, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 .
3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІЗИНГФІНАНС» (Україна, 04136, місто Київ, ВУЛИЦЯ СТЕЦЕНКА, будинок 6, ідентифікаційний код 35466779) на користь СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «СУМСЬКИЙ» (Україна, 40035, Сумська обл., місто Суми, ВУЛИЦЯ ЗАЛИВНА, будинок 29, корпус 1, квартира 16, код ЄДРПОУ 39110526) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. 
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 26.05.2026.

Суддя І.В. Алєєва