"18" червня 2026 р. Справа № 363/1208/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого–судді        Чіркова Г.Є., 
при секретарі         Лещенко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, а тому порушує питання про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №2737572 від 03 серпня 2020 року в розмірі 30 645 грн. 09 коп., з яких 10 851 грн. 79 коп. - тіло кредиту, 19 793 грн. 30 коп. – проценти за користування кредитом, а також понесені судові витрати в розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула, участь у розгляді справи в суді не взяла, відзиву не подавала.
За змістом ст. 223 ЦПК України, повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки, не перешкоджає розгляду справи.
Відтак, оскільки суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.
Встановлено, що 03 серпня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2737572, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором C754756.
Відповідно до п.п. 1.3-1.5.2, 1.7-1.8.2, 2.1, 3.1 Договору, сума кредиту(загальний розмір) складає: 15 000 гр. Тип кредиту - кредит.
Строк кредиту 6 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов Договору та становить:
знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строк;
стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: 
- у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; 
- у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 660,63% річних; за стандартною ставкою 695,40% річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 16 624 грн. 50 коп.; за стандартною ставкою 16 710 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Зазначене також підтверджується паспортом споживчого кредиту, який є Додатком №2 до Договору про споживчий кредит №9194592 від 19 квітня 2023 року.
Із листа ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6512-ВП від 16 грудня 2025 року вбачається, що 03 серпня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 15 000 грн., код авторизації - 437722.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2737572 від 03 серпня 2020 року становить 30 645 грн. 09 коп., з яких 10 851 грн. 79 коп. - тіло кредиту, 19 793 грн. 30 коп. – проценти за користування кредитом. 
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна » та ТОВ «Креди- Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог №ККАУ-30042021, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №№2737572 від 03 серпня 2020 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Кредит-Капітал».
Згідно витягу з Реєстру боржників від 30 квітня 2021 року до договору відступлення прав вимог №ККАУ-30042021, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2737572 від 03 серпня 2020 року становить 30 645 грн. 09 коп., з яких 10 851 грн. 79 коп. - тіло кредиту, 19 793 грн. 30 коп. – проценти за користування кредитом.
Відповідачка частково погасила заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 4 148 грн. 21 коп. та відсотків в розмірі 21 825 грн. 27 коп. Взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором в повному обсязі не виконує, термін сплати коштів порушено.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.
Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо:
1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;
2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зроблено висновок про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Право нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18).

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 згідно кредитного договору №2737572 від 03 серпня 2020 року погоджено надання кредиту в розмірі 15 000 грн. строком на 6 днів, тобто до 09 серпня 2020 року включно.
Відповідно до п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору проценти за користування кредитними коштами нараховувалися за зниженою процентною ставкою 1,81 % на день від суми кредиту у межах строку кредитування за умови повного погашення заборгованості у встановлений договором строк або протягом трьох календарних днів після його закінчення. У разі невиконання зазначених умов застосовувалася стандартна процентна ставка 1,90 % на день від суми кредиту, яка також підлягала застосуванню у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення (п. 3.1 Договору).
Отже, відсотки за вказаним кредитним договором повинні нараховуватися відповідачці до 06 листопада 2020 (96 днів) відповідно до погодженого сторонами строку кредитування, коли позивач продовжив їх нараховувати до 07 лютого 2021 року, в той час як відомості про продовження відповідачем строку користування кредитом в справі відсутні.
Також суд враховує, що відповідачкою частково погашено заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 4 148 грн. 21 коп. та відсотків в розмірі 21 825 грн. 27 коп.
Згідно поданого розрахунку та з урахуванням зазначених платежів, заборгованість відповідачки станом на 06 листопада 2020 року (96 днів кредитування) становить 11 470 грн. 34 коп., з якої 10 851 грн. 79 коп. – тіло кредиту, 618 грн. 55 коп.
За таких обставин, позов в частині стягнення відсотків в розмірі 19 174 грн. 75 коп. (19 793 грн. 30 коп. – 618 грн. 55 коп.) за період з 07 листопада 2020 року по 07 лютого 2021 року не можна визнати обґрунтованим, який є недоведеним і задоволенню не підлягає, а доводи відповідача про це є слушними та заслуговують на увагу. 
Втім, отримавши кредитні кошти, відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування ним (залишок яких з урахуванням часткових погашень станом на 06 листопада 2021 року становить 618 грн. 55 коп.) на умовах, визначених кредитним договором, що відповідає вимогам ст.ст. 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, що є підставою для часткового задоволення позову.
З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання.
Отже, вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та доведених суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за кредитним договором №2737572 від 03 серпня 2020 року складається з: 10 851 грн. 79 коп. – простроченої заборгованості за сумою кредиту та 618 грн. 55 коп.– простроченої заборгованості за сумою відсотків, що в загальному розмірі становить 11 470 грн. 34 коп. та сумнівів у суду не викликає, коли доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією за користування кредитом відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Отже, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, яка є меншою від заявленої суми витрат на правову допомогу, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.
Беручи до уваги викладене та пропорційно до розміру задоволених вимог, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу, визнанються судом обґрунтованими в цій справі на суму 1 147 грн. (підтверджені документально: договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, актом наданих послуг №426 від 13 лютого 2026 року до вказаного договору та детальним описом надання послуг до вказаного акту) та судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп. (платіжна інструкція АТ «Райффайзен Банк» №8505 від 10 лютого 2026 року), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із задоволенням позову.
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України,
вирішив:
позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 470 грн. 34 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 147 грн., а всього 15 279 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 74 (сімдесят чотири) коп.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Повне судове рішення буде складено протягом 5 (п`яти) днів. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28. 
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя