ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2583/26 Справа № 181/872/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу керівника Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про повернення заяви про зміну предмету та підстав позову, у складі судді Перекопського М.М., по справі № 181/872/25 за позовом Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, –

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2025 року Шахтарська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Межівської селищної ради звернулась із позовом, пред`явленим до  ОСОБА_1 , на предмет зобов`язання відповідача усунути перешкоди Межівській селищній раді в користуванні самовільно зайнятою несформованою земельною ділянкою, привівши її у придатний до використання стан, шляхом демонтажу тимчасової споруди для продовження підприємницької діяльності — автомобільної автозаправної станції. 
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження (а.с.80).
07 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від Шахтарської окружної прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову, яка зареєстрована судом першої інстанції 10 листопада 2025 року, в якій прокуратура просила розглядати справу з урахуванням змінених прокурором позовних вимог та просила у заяві розглядати разом із первісними вимогами нову вимогу про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на самовільно розміщений автозаправний комплекс з роздрібною торгівлею паливом з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, земельна ділянка з кадастровим номером 1222655100:04:004:0150. 
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року повернуто заяву Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради від 10 листопада 2025 року про зміну предмету та підстав позову.
Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (а.с. 93).
Ухвала суду мотивована тим, що, додавши нову позовну вимогу про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на самовільно розміщений автозаправний комплекс з роздрібною торгівлею паливом з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, земельна ділянка з кадастровим номером 1222655100:04:004:0150, позивач фактично змінив і предмет і підстави позову, що неприпустимо з огляду на приписи ст. 49 ЦПК України.
Крім того, позивачем не дотримано й вимог ч.5 ст.49 ЦПК України, оскільки ним не надано опису вкладення листа відповідачу, як це передбачено абзацом другим ст. 43 ЦПК України. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
Не погодившись з такою ухвалою, керівник Шахтарської окружної прокуратури Бєлянський В.В. 28 листопада 2025 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи це тим, прокуратурою встановлено факт безпідставного користування земельної ділянкою комунальної власності та факт безпідставною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться на спірній земельній ділянці. На думку прокуратури, обидві вимоги, як первинна, так і заявлена у заяві про зміну предмету позову, є взаємопов`язані, а позивач до закінчення підготовчого провадження вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Нова вимога є звернення до суду сторони позивача за захистом своїх порушених прав та інтересів, при цьому первісна вимога залишилась незмінною. Зміна предмету позову відбулась шляхом доповнення вже заявленої вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою новою щодо внесення запису про відсутність права власності у відповідача на майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. Скаржник вважає, що така нова вимоги може ефективно захистити порушені відповідачем права та інтереси позивача, тоді як суд першої інстанції невиправдано відмовив у прийнятті заяви прокуратури та така відмова призведе до необхідності повторно звертатись до суду з іншим позовом (а.с. 101-106).
Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви Щахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради про зміну предмету та підстав позову, суд першої інстанції вважав, що така заява суперечить ст. 49 ЦПК України, виходить за межі первісних спірних правовідносин, а сторона позивача новою вимогою змінює предмет та підстави позову, тоді як одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається.
Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на наступне.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19.
Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у постанові від 16 березня 2018 року в справі №916/1764/17.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі №910/18389/20.
Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а, відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.
Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції вірно визначено предмет та підстави спору первісного позову, що стосується оскарження стороною позивача користування самовільно зайнятою несформованою земельною ділянкою відповідачем, тоді як нова вимога стосується інших матеріально-правових вимог позивача та предметом цих вимог є оскарження права власності відповідача на споруду, що знаходиться на спірній земельній ділянці, що фактично змінює як предмет спору, так і підстави таких позовних вимог позивача з різними способами доказування цих вимог. 
Доводи скаржника про те, що заявлення нової вимоги не змінюється ані предмет, ані підстави позову, колегія суддів до уваги прийняти не може, адже, обґрунтовуючи нові вимоги, позивач посилається на інші обставини, які є відмінними від попередньої редакції вимог, що несе в собі фактично нову матеріально-правову вимогу позивача. Це повністю змінює як підстави, так і предмет первісного позову та вимог прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Межівської селищної ради.
Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які сукупно дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.
При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
Доводи скаржника про те, що прокуратурою з`ясувалось безпідставне користування земельної ділянкою з боку відповідача, а також і безпідставне встановлення права власності на споруди на цій земельній ділянці, колегія суддів не приймає до уваги, адже такі доводи не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо неможливості одночасної зміни предмету та підстав позову та можливості у сторони позивача подати інший позов для розгляду нової вимоги.
Колегія суддів, повністю погоджуючись з судом першої інстанції, наголошує, що скаржник не спростував правомірних висновків суду першої інстанції щодо зміни як предмету, так і підстав позовних вимог, що не допускається, в силу ст. 49 ЦПК України, при цьому, позивач має право звернутись з цими вимогами, виклавши їх в окремому позові та подавши його окремо від первісних вимог у даній справі, що вірно роз`яснено судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку про повернення нової позовної вимоги стороні позивача, що скаржником не спростовано.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради — залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року — залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено “20” травня 2026 року.

Головуючий:          В.С. Городнича

Судді:           М.О. Макаров

М.М. Пищида