ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/29702/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18 жовтня 2025 року, про придатність до військової служби та рішення Центральної ВЛК ЗСУ, оформлене листом №598/4/28535 від 24.11.2025, про результати розгляду скарги;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України забезпечити контрольне обстеження та повторний медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою визначення ступеня придатності до служби його було направлено на медичний огляд до ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами огляду, проведеного 18 жовтня 2025 року, відповідно до статей 42в, 41в, 31в, 62в графи ІІ Розкладу хвороб, позивача було визнано придатним до військової служби, що оформлено довідкою ВЛК №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025 року. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України та 11 Регіональної ВЛК з проханням провести повторний огляд із належною оцінкою стану здоров`я, наданих медичних документів та з урахуванням можливості проходження служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах, закладах, медичних і логістичних підрозділах. 24 листопада 2025 року позивач отримав відповідь Центральної ВЛК ЗСУ №598/4/28535, яка має формальний характер та не є належним рішенням у розумінні Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, оскільки не містить розгляду заяви по суті та не передбачає прийняття рішення щодо скасування або перегляду постанови ВЛК. Таким чином, зауважено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у неналежному реагуванні на заяву позивача щодо скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленої довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025, якою його визнано придатним до військової служби, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.
Відповідачами у встановлені строки відзиви на адміністративний позов не подано.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) 18.10.2025 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 , якою винесено рішення, оформлене довідкою №2025-1018-1520-2163-0, про ступінь придатності до військової служби з формулюванням: на підставі статей 42в, 41в, 31в, 62в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
Не погодившись із зазначено постановою ВЛК, позивач звернувся зі скаргою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЦВЛК ЗС України) з метою оскарження зазначеного рішення.
Листом ЦВЛК ЗС України від 24.11.2025 за №598/4/28535 позивача повідомлено про розгляд скарги, роз`яснено порядок проведення медичного огляду ВЛК та зазначено, що у випадку погіршення стану здоров`я запропоновано звертатись встановленим порядком до командування військової частини за місцем проходження військової служби, з метою направлення на медичне обстеження, лікування, а у разі потреби - на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби.
В подальшому, листом ЦВЛК ЗС України від 05.12.2025 за №598/4/29565 відповідно до Закону України "Про звернення громадян" позивача повідомлено, що за встановленим діагнозом постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 18.10.2025 прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Зауважено, що захворювання, які діагностовано у позивача та не зазначено в довідці ВЛК, згідно статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби та Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб не змінюють встановлений позивачу ступінь придатності до військової служби. Згідно наданих копій медичних документів, наявність захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють придатність позивача до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центах, закладах (установ), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, не вбачається. На підставі викладеного зазначено, що підстав для скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 18.10.2025 чи направлення позивача начальником ЦВЛК ЗС України на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає.
Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).
Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-ХІІ військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Згідно з п. 1.1 вказаного Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п. 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з п. 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пп. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме:
виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів;
особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу);
архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років);
залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи;
перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;
запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;
надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту;
розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;
надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І наведеного Положення, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Пунктом 1.4 розділу ІІ вказаного Положення визначено, що медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею.
Згідно з п. 3.8 розділу ІІ зазначеного Положення за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
Згідно з п. 20.2 розділу ІІ зазначеного Положення постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Постанови штатних ВЛК про ступінь придатності до військової служби можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.
Враховуючи приписи вказаних норм, суд дійшов висновку, що ЦВЛК, яка має у штаті медичних працівників та як установа, наділена повноваженнями щодо розгляду, перегляду, скасування, затвердження, незатвердження та контролю за постановами будь-якої ВЛК (включно з їх переглядом по суті прийнятих діагнозів), виступає єдиним компетентним суб`єктом владних повноважень, що контролює усі ВЛК та перевіряє прийняті ними рішення з метою захисту військовозобов`язаних, військовослужбовців та резервістів.
Саме враховуючи дискреційні повноваження Центральної ВЛК ЗС України, військовослужбовець має право на перегляд постанови ВЛК.
Як зазначалось вище, позивач 18.10.2025 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 , якою винесено рішення, оформлене довідкою №2025-1018-1520-2163-0, про ступінь придатності до військової служби з формулюванням: на підставі статей 42в, 41в, 31в, 62в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
Не погодившись із зазначено постановою ВЛК, позивач звернувся із скаргою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЦВЛК ЗС України) з метою оскарження зазначеного рішення.
Листом ЦВЛК ЗС України від 05.12.2025 за №598/4/29565 скаргу позивача розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та листом повідомлено позивача про результати розгляду скарги.
Відповідно до ст. 3 Законом України №393/96-ВР від 02.10.1996 «Про звернення громадян» (надалі - Закон №393/96-ВР) під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності; клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до абз. 7 п.п. 2.3.3 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на Центральну ВЛК покладається розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Пунктом 3.1 глави 3 розділу І Положення № 402 визначено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1,2 глави 1 розділу І цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затв. наказом МО України №735 від 28.12.2016, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за №94/29962.
Згідно п. 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень серед іншого зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Також згідно з п. 1 розділу І Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затв. наказом МО України №735 від 28.12.2016 (надалі - Інструкція №735), ця Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Враховуючи, що згідно пп. 2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна ВЛК є органом військового управління, вищезазначена Інструкція №735 поширюється на Центральну ВЛК ЗС України.
Згідно абз. 5 п. 5 розділу II Інструкції №735 відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Враховуючи вищенаведені обставини, скарга позивача була розглянута Центральною ВЛК ЗС України фактично у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», та за результатами розгляду такої листами надано відповідь.
Центральна ВЛК ЗС України фактично відмовила позивачу у перегляді постанови ВЛК, визнавши скаргу позивача необґрунтованою.
Центральна ВЛК в силу своїх дискреційних повноважень повинна була надати оцінку та обґрунтовану відповідь щодо правомірності висновку ВЛК з урахування обставин, викладених у скарзі позивача та наданих ним документів.
Слід зазначити, що на необґрунтованості листа Центральної ВЛК у вигляді лише констатації правильності висновку ВЛК, без мотивації відмови в його перегляді, наголошував і Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 у справі №160/31586/23.
Виходячи з вищенаведених приписів Положення №402, ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.
Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.
За таких обставин, суд вважає, що Центральна ВЛК повинна була розглянути скаргу позивача про перегляд постанови ВЛК в розрізі встановлених позивачу діагнозів у сукупності з обстеженнями та за результатами такого розгляду надати відповідь (висновок) про правомірність/неправомірність постанови ВЛК, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути скаргу позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням вимог Положення №402.
Завданням адміністративного судочинства в силу ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суб`єктом владних повноважень на підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Зі змісту листів Центральної ВЛК ЗС України від 24.11.2025 за №598/4/28535 та від 05.12.2025 за №598/4/29565 встановлено, що останньою лише роз`яснено порядок проведення медичного огляду ВЛК та зазначено, що ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 18.10.2025 визначено обґрунтовано, відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. При цьому, яким чином Центральна ВЛК ЗС України дійшла саме такого висновку, відповідачі не обґрунтували.
Водночас, Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
Суд враховує постанову від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого ВЛК рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі №820/5570/16, від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення ст.2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу в позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Окрім цього, в межах розгляду цієї справи судом не надається оцінка діагнозу позивача, а перевіряється дотримання відповідачем правових норм та визначеної процедури при проведенні військово-лікарської експертизи.
Отже, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18 жовтня 2025 року, про придатність до військової служби не підлягають задоволенню.
За таких обставин та правового врегулювання з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду скарги позивача від 05.11.2025 року на постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025, та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративнйи позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 08356179), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.11.2025 на постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025.
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 щодо постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою №2025-1018-1520-2163-0 від 18.10.2025, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

18.06.26