Справа № 352/913/25 
Провадження № 22-ц/4808/876/26 
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
секретар Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Ленд» – адвоката Хоменко Ірини Максимівни на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2026 року, постановлену судом у складі головуючого судді Олійника М.Ю., у м. Івано-Франківськ, повний текст ухвали складено 20 березня 2026 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Ленд» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицької Мар`яни Михайлівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Цитадель», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, 
у с т а н о в и в:

В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Є-Ленд» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицької М.М., третя особа ТОВ «БК Цитадель», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у справі.
До суду першої інстанції 27 червня 2025 року надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Якубовського О.О. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. У поданому клопотанні представник відповідача просив поставити на вирішення експерта питання щодо визначення чи є будівля, розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 2625886801:02:021:0216, багатоквартирним житловим будинком; встановлення ступеня будівельної готовності зазначеної будівлі; з`ясування, чи розташована квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта в ДРРП №2673744326040, у вказаній будівлі. 
Клопотання обґрунтоване тим, що предметом спору у даній цивільній справі є квартира у багатоквартирному будинку, водночас дозвільна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:02:021:0216, на яку посилається позивач, стосується будівництва індивідуального житлового будинку. Представник відповідача зазначав про наявність розбіжностей у відомостях щодо адреси земельної ділянки та місця розташування спірної квартири, а також заперечував, що квартира відповідача знаходиться у будівлі, яку позивач у позовній заяві визначає як об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . Також відповідач не визнає, що будівля, зазначена у технічному паспорті його квартири як АДРЕСА_3 , є тим самим об`єктом, на який посилається позивач, та заперечує доводи позивача щодо наявності на вказаній земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку, що нібито унеможливлює реалізацію позивачем права на забудову. На думку представника відповідача, встановлення зазначених обставин має істотне значення для правильного вирішення спору та потребує спеціальних знань у галузі будівництва, у зв`язку з чим просив призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу.

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області ухвалою від 16 березня 2026 року клопотання представника відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задовольнив.
Призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити запитання:
1) Чи являється будівля, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 2625886801:02:021:0216 багатоквартирним житловим будинком?
2) Який ступінь будівельної готовності будівлі, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 2625886801:02:021:0216?
3) Чи розташовується квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ДРРП №2673744326040, в будівлі, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 2625886801:02:021:0216?
Проведення експертизи доручено Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (м.Київ, бул. Лесі Українки,26).

Не погоджуючись із ухвалою, представник позивача ТОВ «Є-Ленд» - адвокат Хоменко І.М. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про призначення судової будівельно-технічної експертизи є необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права.
Представник апелянта вказує, що обставини, які підлягають встановленню у даній справі, зокрема щодо правового статусу об`єкта нерухомого майна, наявності чи відсутності присвоєної адреси, введення об`єкта в експлуатацію та набуття права власності, підтверджуються письмовими доказами та відомостями з державних реєстрів і не потребують спеціальних знань у розумінні ст.103 ЦПК України. 
Водночас поставлені судом на вирішення експерта питання фактично спрямовані на встановлення правового статусу будівлі та належності квартири до об`єкта нерухомості, що відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України не може бути предметом експертного дослідження. Вказані питання є питаннями права, а не технічними характеристиками, оскільки встановлення поштової адреси та правового статусу нерухомості належить до компетенції органів місцевого самоврядування та суду на підставі оцінки письмових доказів.
Заявляє, що призначена експертиза фактично підміняє собою належні засоби доказування, оскільки обставини щодо присвоєння адреси, введення об`єкта в експлуатацію та оформлення прав на нерухоме майно відповідно до ст.78 ЦПК України повинні підтверджуватися виключно визначеними законом документами, а не висновком експерта. При цьому суд першої інстанції не навів належного обґрунтування необхідності призначення експертизи, не зазначив, які саме обставини неможливо встановити без спеціальних знань, та не оцінив наявні у справі докази, чим порушив вимоги щодо вмотивованості судового рішення. 
Окрім цього, суд допустив порушення принципу змагальності сторін, оскільки безпідставно не розглянув клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та витребування доказів, водночас задовольнивши клопотання сторони відповідача. За таких обставин просить ухвалу суду першої інстанції підлягає скасувати, у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовити, вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Івасишин В.І. подав відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що фактично всі доводи апеляційної скарги аналогічні обставинам позову. Проте перегляд оскарженої ухвали про призначення експертизи не є розглядом справи по суті спору. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався під час вирішення позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування – це процесуальний обов`язок суду.
Зазначає, що враховуючи обставини, у суду була необхідність залучити носія спеціальних знань.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, стягнути з позивача судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_1 , державний реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицька М.М., представник третьої особи ТОВ «БК Цитадель» до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ТОВ «Є-Ленд» Хоменко І.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Івасишина В.І., заперечення представника державного реєстратора Вербицької М.М. – адвоката Широких Ю.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Є-Ленд» просив суд визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Вербицької М.М. від 23.12.2022 (№ 65891514) про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (реєстр. № 2673744326040); скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав про право власності ОСОБА_1 на зазначений об`єкт; витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Є-Ленд» приміщення на другому поверсі (за дверима) за адресою: АДРЕСА_2 . 
Водночас відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов вказав, що правомірно набув право власності на квартиру у будинку (корп. АДРЕСА_3 , що підтверджується належними правочинами, укладеними з ТОВ «БК «Цитадель». Твердження позивача та пов`язаних осіб про необізнаність щодо наявної багатоквартирної забудови на земельній ділянці є недостовірними. Крім того, на думку відповідача, позивач навів недостовірні відомості щодо адреси земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:02:021:0216 та розташованої на ній забудови, що свідчить про безпідставність позову.

Враховуючи, що між сторонами існує спір щодо статусу будівлі на земельній ділянці з кадастровим номером 2625886801:02:021:0216, її адреси та оформлення майнових прав на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що у даній справі необхідно призначити судову будівельно – технічну експертизу.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними доказами,колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із висновком суду першої інстанції.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється, зокрема, на засадах змагальності сторін та диспозитивності (п. 4, п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного інтересу.
Правові підстави позову - це визначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч. 1 - 4ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким чином, передбачений процесуальним законодавством обов`язок сторін доказування слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання до суду доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах.
Доказуванню підлягають лише ті обставини, які мають значення для справи. При цьому склад обставин (фактів), які підлягають доказуванню, обумовлено підставами позову та нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази у справі мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановлені ст. 77 80 ЦПК України.
Зокрема, відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобами доказування є: письмові, речові та електронні докази; висновками експертів; показаннями свідків.
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст.103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи. 
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Є-Ленд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицької М.М. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Підставою позову позивач вказав те, що спірне нерухоме майно вибуло з його володіння поза його волею внаслідок незаконних дій відповідача та неправомірної державної реєстрації права власності за іншою особою. У якості правової підстави позову позивач послався на норми ст.387-388 ЦК України, обравши шлях захисту через витребування майна та скасування реєстраційних дій.
З огляду на норми процесуального права, які регулюють питання призначення судової експертизи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з твердженням апелянта про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Згідно з п.1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, будівельно-технічна експертиза являється підвидом інженерно-технічної експертизи.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, основними завданнями будівельно-технічної експертизи є: визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів об`єктів нерухомого майна, конструкцій, виробів та матеріалів проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення, перевірка обсягів і вартості виконаних будівельних робіт та складеної первинної звітної документації з будівництва та їх відповідність проектно-кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд та ступеня будівельної готовності незавершених будівництвом об`єктів; визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів; визначення вартості будівельних робіт, пов`язаних з переобладнанням, усуненням наслідків залиття, пожежі, стихійного лиха, механічного впливу тощо; визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.
Основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є: визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо); визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Поставлені в оскарженій ухвалі суду першої інстанції на вирішення експертизи питання направлені на визначення правового статусу об`єкта нерухомого майна, наявності чи відсутності присвоєної адреси, введення об`єкта в експлуатацію та набуття права власності.
Отже, експертний висновок не є необхідним для встановлення певних суду обставин, а лише дублюватиме відомості з державних реєстрів та офіційних актів, які не потребують спеціальних знань у розумінні ст.103 ЦПК України, оскільки експерту для встановлення таких обставин необхідні відомості і документація, які суд має можливість отримати в результаті відповідних клопотань сторін і реалізації ними права і обов`язків надання доказів. 
Крім того, питання, визначені судом для експертного дослідження, за своєю суттю спрямовані на визначення правового статусу нерухомого майна. Це прямо суперечить приписам ч. 2 ст. 102 ЦПК України, оскільки експерт не може вирішувати питання права. Визначення поштової адреси та юридичного статусу об`єкта є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування та суду, що має здійснюватися шляхом оцінки наявних у справі письмових доказів, а не через залучення фахівця з технічними знаннями.
У зв`язку із цим колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що питання щодо правового статусу будівлі та ідентифікації об`єкта за адресою є питаннями права, а не факту, що відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України не можуть бути предметом експертизи.
Безпідставне, всупереч вимогам закону призначення експертизи та пов`язане з цим зупинення провадження у справі не відповідає завданням цивільного судочинства, визначених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 цієї статті Кодексу).
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду,що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Як встановлено колегією суддів, оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає критеріям ст. 263 ЦПК України та суперечить завданням цивільного судочинства, ухвалена передчасно, без з`ясування можливості встановити певні обставини у справі з наданих сторонами доказів, з`ясування чи входять поставлені заявником питання до компетенції експерта. За таких обставин апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про допущення судом порушень норм процесуального права під час вирішення клопотання про призначення експертизи. 
У зв`язку з викладеним оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для вирішення клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з урахуванням вищевикладеного і направленням справи до місцевого суду для продовження розгляду.
Питання розподілу судових витрат, зокрема і за апеляційний перегляд ухвали, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення в справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367,374,376,379,382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Ленд» – адвоката Хоменко Ірини Максимівни задовольнити.
Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева
В.А. Девляшевський 
В.М. Луганська