Справа № 182/3673/23
Провадження № 2/0182/1232/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

19.05.2026 року        м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2023 року виконавчий комітет Нікопольської міської ради, діючи в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із згаданим вище позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. 
На обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, в Службі у справах дітей Нікопольської міської ради перебуває малолітня дитина – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько – ОСОБА_4 , запис про батька зроблений відповідно ч.1 ст. 135 СК України.
Підставою для взяття дитини на зазначений вище облік є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Так, 02.11.2021 року до Служби в справах дітей Нікопольської міської ради від працівників поліції надійшло повідомлення про ОСОБА_1 , який постраждав від жорстокого поводження з боку матері, а саме, остання вчинила фізичне насильство по відношенню до дитини, здійснювала на нього психологічний тиск, нецензурно лаялась, внаслідок чого дитині завдана психологічна шкода. У зв`язку з цим, відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, з нею проведена бесіда, роз`яснена відповідальність за вчинення насилля над сином. Однак, позитивного результату це не мало, і ОСОБА_2 ще неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Крім того, до Служби в справах дітей звернулась бабуся малолітнього ОСОБА_5 – ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що мати дитини проживає окремо від сина та ухиляється від його утримання та виховання. В ході перевірки, позивачем було встановлено систематичне злісне невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків З приводу цього, наказом Служби в справах дітей Нікопольської міської ради від 08.05.2023 року, дитину влаштовано до сім`ї родичів - ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради 26 липня 2023 року було затверджено відповідний висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її сина.
На підставі викладеного, виконавчий комітет Нікопольської міської ради просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини – ОСОБА_5 , 2015 року народження та стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів щомісяця, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття, передати малолітню дитину органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, для вирішення подальшої долі.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.33-34).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду (а.с.86). 
Сторони в судове засідання не з`явились.
19.05.2026 року від начальника Служби в справах дітей Нікопольської міської ради Городничого О.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.99).
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_6 , кожна окремо, повідомлялись про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу їх реєстрації судових повісток з рекомендованим повідомленням, про що свідчать поштові конверти (а.с.100,101), які повернулись на адресу суду, як не вручені, за відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Разом з тим, відповідачка надала суду відзив, в якому заперечувала проти викладених в позові обставин. Зазначила, що працівників поліції викликала її матір – ОСОБА_3 , яка постійно втручається у виховання сина та налаштовує дитину проти матері, намагається привернути до себе увагу, маніпулюючи онуком. Бабуся має намір оформити опіку над ним. Звернула увагу суду, що вона, як мати, виконує свої батьківські обов`язки, цікавиться учбовими досягненнями дитини, підтримує контакт з класним керівником. За її особистим проханням, ОСОБА_3 виїхала разом з дитиною на проживання в м. Герца, оскільки м. Нікополь перебуває під постійними обстрілами військ рф. Вона, як мати, зробила все можливе, щоб убезпечити свою дитину від психологічних травм та зберегти йому життя (а.с.45-46).
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України (далі СК України).
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).
Принцип найкращих інтересів дитини — це фундамент захисту прав дітей, закріплений у Конвенції ООН про права дитини, що вимагає ставити потреби дитини вище інтересів батьків, державних органів чи інших осіб. Він передбачає комплексну оцінку ситуації (погляди дитини, безпека, здоров`я, розвиток) та ухвалення рішень, що гарантують дитині стабільне, безпечне середовище, захищаючи її права на майбутнє. 
Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9). 
Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 статті 135 СК України (а.с.8).
Згідно обліково-статистичної картки дитини № НОМЕР_2 , з 10.03.2021 року малолітній ОСОБА_1 взятий на облік, як дитина, яка опинились в складних життєвих обставинах. Причина взяття на облік – дитина зазнала жорстокого поводження, зокрема домашнього насильства, ухиляння батьків від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.10). 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства проти своєї малолітньої дитини (а.с.25).
Наказом Служби в справах дітей Нікопольської міської ради №49/1 від 08.05.2023 року, дитину влаштовано до сім`ї родичів - ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13). 
Умови проживання за згаданою вище адресою є задовільними, присутнє водо-, електро-, газопостачання, для дитини створені посередні умови для проживання, навчання та відпочинку, що підтверджується актом обстеження від 08.06.2023 року (а.с.20).
Обстежити умови проживання в квартирі ОСОБА_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , працівники Служби в справах дітей не мали можливості, оскільки остання не надала доступу до неї, що засвідчено у відповідному акті від 16.06.2023 року (а.с.16). 
Малолітній ОСОБА_7 був влаштований на навчання до Герцаївського ліцею №1. Згідно наданої психолого-педагогічної характеристики, дитина компанійська та товариська, позитивно сприймає оточення, користується повагою серед однокласників. Хлопчиком опікується бабуся – ОСОБА_3 (а.с.24).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно ч.2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України .
Згідно з абзацем 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, стороною позивача надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №415 від 26.07.2023 року, згідно якого остання злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (а.с.5-7).
Суд зазначає, що наданий висновок має рекомендаційний характер, те не є обов`язковим для суду у відповідності до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України.
Крім того, викладені у висновку обставини спростовуються іншими доказами, наданими стороною відповідача.
Як з`ясовано під час розгляду справи, на даний момент малолітній ОСОБА_7 проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , але багато часу проводить і зі своєю бабусею, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент розгляду справи ОСОБА_8 було зараховано до Нікопольської гімназії №10 Нікопольської міської ради. Згідно наданої характеристики, вихованням дитини займаються бабуся ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2 . Більшість часу дитина проводить у бабусі, але мати цікавиться його учбовими досягненнями, дослуховуються до порад, бере участь у класних зборах, підтримує контакт з класним керівником (а.с.47).
Згідно наданих позивачем довідок, ОСОБА_2 не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра (а.с.18 зворот, 19).
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.
На переконання суду, позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини ОСОБА_9 є саме свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї.
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Суд не погоджується з висновком, наданим Службою в справах дітей, та виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, не надано.
Суд вбачає позитивну динаміку в поведінці відповідачки по відношенню до її сина.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_9 не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав, та не надав суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, яке б становило реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.
В свою чергу, суд попереджає відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81,82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 150,157,164-166,180,182,191 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Законом України «Про охорону дитинства», суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева