24.04.2026 Справа № 363/2123/25 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді         Олійник С.В.,
за участі секретаря       Захарової Н.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нечіпайла Р.С. про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, до Вишгородської міської ради, до Кооперативу з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський», до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

14 квітня 2026 року до Вишгородського районного суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_1 — адвоката Нечіпайла Р.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій заявник просить стягнути з позивачів на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що 09 квітня 2026 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 363/2123/25 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Вишгородської міської ради, Кооперативу з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський», ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, яким у задоволенні позову відмовлено. Водночас зазначеним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат, тоді як відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується відповідними договорами та актами.
Згідно з частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а у разі вирішення лише питання про судові витрати — без повідомлення учасників справи. За необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.
У судове засідання відповідачі та представник відповідача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З урахуванням частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд виходить із наступного.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, має право ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови заявлення відповідного клопотання.
Відповідно до статті 59 Конституції України та статті 15 ЦПК України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За змістом Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги є підставою для здійснення адвокатом представництва та надання інших видів правової допомоги, а гонорар є формою винагороди адвоката за такі послуги (статті 1, 27, 30 Закону).
Витрати на правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК України несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами.
Для цілей розподілу судових витрат враховується, що: розмір витрат визначається умовами договору та підтверджується належними доказами; такі витрати мають бути реальними, необхідними та обґрунтованими. 
При цьому відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України суд враховує, чи пов`язані витрати з розглядом справи, їх розумність та співмірність зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності та розумності витрат.
Аналогічна правова позиція застосовується Європейським судом з прав людини, який виходить із того, що відшкодовуються лише фактичні, неминучі та обґрунтовані витрати (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).
Разом з тим суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на правничу допомогу, якщо встановить їх неспівмірність або завищеність, виходячи з принципів справедливості та верховенства права. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання. 
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 141 ЦПК України у разі, якщо заявлена до відшкодування сума істотно перевищує попередній (орієнтовний) розрахунок, суд може відмовити у відшкодуванні в частині такого перевищення, якщо сторона не доведе неможливість його передбачення.
Судом встановлено, що від 09 квітня 2026 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, до Вишгородської міської ради, до Кооперативу з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників «Київський», до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння відмовлено.
27 жовтня 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області по 20000 грн. для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
Судом не вирішувалось питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
З договору про надання правової допомоги № 11/06 від 11 червня 2025 року вбачається, що між адвокатом Нечіпайлом Р.С. та ОСОБА_1 укладено договір, розділом 3 якого передбачено, що обсяг і вартість наданої правничої допомоги фіксуються в актах приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 29.03.2026 року до договору про надання правової допомоги № 11/06 від 11.06.2025 року сторони погодили фіксований розмір вартості послуг у сумі 40 000 грн.
З акта приймання-передачі юридичних послуг від 30 березня 2026 року вбачається, що адвокат Нечіпайло Р.С. надав правничу допомогу на загальну суму 40 000 грн.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2026 року адвокатом здійснено аналіз судової практики щодо розгляду спорів, що виникають з аналогічних правовідносин, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях, складено та подано відзив і додаткові пояснення, подано клопотання про витребування у позивачів оригіналів документів, а також складено та подано клопотання про забезпечення судових витрат.
Крім того, відповідно до умов додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 11 червня 2025 року (пункт 3), оплата послуг, наданих згідно з договором № 11/06 від 11.06.2025 року, здійснюється клієнтом протягом чотирнадцяти банківських днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду справи.
Із квитанції платіжної інструкції № 0.0.4611353575.1 від 06.11.2025 року ОСОБА_2 сплатив у рахунок забезпечення судових витрат 20 000,00 гривень.
Із квитанції платіжної інструкції № 0.0.4611302291.1 від 06.11.2025 року ОСОБА_3 сплатив у рахунок забезпечення судових витрат 20 000,00 гривень.
Оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено повністю, у зв`язку з чим відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів. Водночас зазначеним рішенням не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для ухвалення додаткового рішення відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України.
Судом встановлено, що відповідачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн, при цьому орієнтовний розрахунок таких витрат було подано під час розгляду справи. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду, акти приймання-передачі наданих послуг, які підтверджують обсяг виконаних адвокатом робіт.
Таким чином, суд визнає доведеним факт надання правничої допомоги та наявність у відповідача обов`язку щодо її оплати.
Разом з тим, відповідно до статей 137, 141 ЦПК України, а також усталеної практики Верховного Суду, при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд не обмежується формальною перевіркою наявності договору та платіжних документів, а зобов`язаний оцінити такі витрати з точки зору їх реальності, необхідності та розумності.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи.
Аналогічний підхід застосовується і Європейським судом з прав людини, який у своїй практиці наголошує, що компенсації підлягають лише ті витрати, які є фактичними, неминучими та мають розумний розмір.
Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що визначений сторонами у договорі розмір гонорару не є безумовною підставою для його відшкодування за рахунок іншої сторони, оскільки такі домовленості мають значення виключно у відносинах між адвокатом та клієнтом і не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд також враховує, що механізм компенсації витрат на правничу допомогу не може використовуватися як спосіб отримання надмірної вигоди або покладення на іншу сторону непропорційного фінансового тягаря, що суперечило б засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Оцінюючи співмірність заявлених витрат, суд враховує: характер спірних правовідносин та відсутність підвищеної складності справи; обсяг та зміст підготовлених процесуальних документів; кількість та тривалість судових засідань; відсутність значного публічного інтересу до справи; те, що правова позиція у справі не вимагала формування нової або складної правозастосовної практики. 
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат у сумі 40 000 грн не відповідає критеріям співмірності та є завищеним порівняно з фактичним обсягом наданих послуг.
При цьому суд виходить із того, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу є процесуальним правом суду, спрямованим на забезпечення балансу інтересів сторін та недопущення покладення на іншу сторону надмірного фінансового навантаження.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, у сумі 20 000 грн, яка відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності, а також забезпечує справедливий баланс між інтересами сторін.
Таким чином, з позивачів на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20 000 грн.
Окремо суд враховує, що ухвалою позивачів було зобов`язано внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області грошові кошти у розмірі по 20 000 грн кожним як забезпечення можливого відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу. Зазначений захід забезпечення був застосований судом з метою гарантування реального виконання можливого рішення суду в частині розподілу судових витрат та недопущення ухилення від їх відшкодування. Як убачається з матеріалів справи, позивачами виконано вимоги зазначеної ухвали та внесено відповідні кошти на депозитний рахунок суду, що підтверджується наявними у справі платіжними документами. Відповідно до правової природи забезпечення судових витрат, такі кошти мають цільовий характер і підлягають використанню виключно для покриття витрат на правничу допомогу у разі ухвалення відповідного судового рішення.
З огляду на те, що за результатами розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, а також з урахуванням встановленого судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд дійшов висновку про необхідність часткового перерахування внесених позивачами коштів з депозитного рахунку на користь відповідача.
Водночас, враховуючи, що загальний розмір внесених коштів перевищує суму витрат, яка підлягає стягненню за цим рішенням, різниця між внесеними коштами та визначеним судом розміром витрат підлягає поверненню позивачам.
Таким чином, належним способом виконання рішення суду в частині розподілу судових витрат є: перерахування з депозитного рахунку суду на користь відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, визначеної судом; повернення позивачам залишку невикористаних коштів, внесених як забезпечення судових витрат.
Керуючись ст. 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нечіпайла Р.С. про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень шляхом перерахування зазначеної суми з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, внесеної ОСОБА_2 на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 363/2123/25, згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4611353575.1 від 06.11.2025 року на суму 20 000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень шляхом перерахування зазначеної суми з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, внесеної ОСОБА_3 на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 363/2123/25, згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4611302291.1 від 06.11.2025 року на суму 20 000,00 грн.
Повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень шляхом перерахування з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, внесені на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 363/2123/25, згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4611353575.1 від 06.11.2025 року на суму 20 000,00 грн.
Повернути ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень шляхом перерахування з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, внесені на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 363/2123/25, згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4611302291.1 від 06.11.2025 року на суму 20 000,00 грн.
У задоволенні заяви в частині вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у більшому розмірі відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення 
Позивач:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Вишгородська міська рада, ЄДРПОУ 04054866, адреса: Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1.
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Київській області, ЄДРПОУ 39817550, адреса: м. Київ, вул. Серпова 3/14.
Відповідач: Кооператив з експлуатації колективних гаражів-стоянок для автотранспорту індивідуальних власників "Київський", ЄДРПОУ 26313713, адреса: Київська обл., Вишгородський р-н, вул. Київська, 7А

Суддя      С.В. Олійник