ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 травня 2026 року	Справа №160/2854/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНДІ ПАК" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

09.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНДІ ПАК" (далі - позивач) до Південно-Східної митниці (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ДЕНДІ ПАК” та компанією “VEDHAA POLYPACK LLP” (продавець) (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт №2025-2026/DP, відповідно до якого продавець зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов контракту, поставка товару здійснюється на умовах FOB Mundra (Китай) відповідно до Офіційних правил тлумачення торгових умов Міжнародної торгової палати INCOTERMS-2010. Згідно Специфікації від 14.10.2025 №11 ТОВ “ДЕНДІ ПАК” придбало у “VEDHAA POLYPACK LLP” мішки пакувальні полотняного переплетення зі стрічок з поліпропілену, без вкладники. На підставі вказаного контракту та Специфікації вищевказаний товар було ввезено на митну територію України. З метою митного оформлення товару, позивач 04.02.2026 подав відповідачу електронну митну декларацію 26UA110020000418U0, разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації. Проте, відповідачем прийнято оспорюване рішення від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2 з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, яке є протиправним та підлягає скасуванню. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 13.03.2026, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
02.03.2026 представником відповідача через систему “Електронний суд” подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що під час митного контролю товарів за митною декларацією 26UA110020000418U0 від 04.02.2026, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також, під час здійснення Південно-Східною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ДЕНДІ ПАК” (покупець) та компанією “VEDHAA POLYPACK LLP” (продавець) (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт №2025-2026/DP, відповідно до якого продавець зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.01.2025 №2025-2026/DP, поставка товару здійснюється на умовах FOB, відповідно до Офіційних правил тлумачення торгових умов Міжнародної торгової палати INCOTERMS-2010.
З метою митного оформлення ввезеного товару ТОВ “ДЕНДІ ПАК” 04.02.2026 подано до митного оформлення електронну митну декларацію №26UA110020000418U0, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 
- мішки пакувальні полотняного переплетіння зі стрічок з поліпропілену, без вкладинки: п/п мішок розмір 30х45см-20000шт.; п/п мішок розмір 40х55см-20000шт.; п/п мішок розмір 50х75см-15000шт.; п/п мішок розмір 50х75см-30000шт.; п/п мішок розмір 55х90см-30000шт.; п/п мішок розмір 55х100см-15000шт.; п/п мішок розмір 55х105см-100000шт. п/п мішок розмір 55х105см-130000шт.; п/п мішок розмір 55х73см-15000шт.; п/п мішок розмір 55х85см-15000шт.; п/п мішок розмір 56х105см-30000шт.; п/п мішок розмір 56х110см-5000шт.; п/п мішок розмір 56х105см-50000шт.; п/п мішок розмір 56х105см-30000шт.; п/п мішок розмір 56х105см-10000шт.; п/п мішок розмір 56х105см-25000шт.; п/п мішок розмір 100х120см-2000шт.; п/п мішок розмір 100х150см-6000шт.; Низ мішка прошитий двонитковим ланцюговим швом, спосіб обробки швів- зигзагоподібний термозріз. Колір - молочний, зелений. Загально-цивільного призначення. Виробник: VEDHAA POLYPACK LLP Країна виробництва: IN.
Митна вартість товарів, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується.
Для митного оформлення позивачем були подані наступні документи:
- зовнішньоекономічний контракт від 02.01.2025 №2025-2026/DP;
- додаток від 14.10.2025 №11 до контракту від 02.01.2025 №2025-2026/DP;
- інвойс-проформа від 14.10.2025 №PI/2025-2026/DP/8;
- інвойс-фактура від 18.12.2025 №EXP/VP69/2025-26;
- SWIFT протокол (звіт) від 04.11.2025 N24;
- SWIFT протокол (звіт) від15.12.2025 N28;
- лист постачальника від 12.12.2025 N 1-DP;
- договір транспортного експедирування від 20.08.2024 N20/08-24;
- договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2026 N1501-26;
- коносамент від 25.12.2025 N550335003216;
- заявка на надання транспортно-експедиторських послуг від 08.12.2025 N4941;
- автотранспортна накладна від 01.02.2026 N4941;
- страховий поліс від 28.01.2026 N 2026/32-СК/00000003;
- рахунок на оплату N 259 від 02.02.2026;
- платіжна інструкція від 03.02.2026 N1243.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Південно-Східною митницею встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позивачем 04.02.2026 було отримано повідомлення Південно-східної митниці № 263715, в якому посадова особа відповідача витребувала додаткові документи з наступних підстав:
- на підтвердження 100% передплати вартості оцінюваного товару декларантом надано до митного органу SWIFT-повідомлення від 15.12.2025 щодо оплати 26662,65 дол.США, SWIFT-повідомлення від 04.11.2025 щодо оплати суми в розмірі 11426,85 дол.США. Дані документи оформлено без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. А саме: вищезазначені платіжні інструкції не містить підпис(и) (власноручний(і)/електронний(і)) відповідальної(их) особи (іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком. Відповідно до вимог частини 8 розділу І постанови НБУ від 20.12.2023 №172 “Про затвердження Положення про використання електронного підпису та електронної печатки” особа, що підписала електронний документ електронним підписом (ЕП), у таких спосіб засвідчує, що ознайомилася з усім текстом документа, повністю зрозуміла його зміст, не має заперечень до тексту документа і свідомо використала свій ЕП у контексті передбаченому документом (підписала, затвердила, погодила, завізувала, засвідчила, ознайомилася). Частиною 15 розділу ІІ даної постанови НБУ зазначено види електронного підпису та електронної печатки серед яких є і кваліфікований ЕП, ЦВП (цифровий власноручний підпис), УЕП (удосконалений електронний підпис), УЕП з кваліфікованим сертифікатом, кваліфікована електронна печатка, електронна печатка з кваліфікованим сертифікатом, удосконалена електронна печатка. Тобто надані платіжні документи не містять печатки та підпису (власноручного чи електронного) платника та представника банку;
- відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту;
- для підтвердження складових митної вартості надано наступні документи: коносамент від 22.12.2025 №550335003216; рахунок на оплату від 02.02.2026 №259; заявка на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1; договір про транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів від 20.08.2024 №20/08-24, укладений ТОВ “Денді Пак” з компанією ТОВ “АЗИМУТ ЛАЙН”. Відповідно до умов рахунку на оплату від 02.02.2026 №259 та заявки на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1 до послуг експедитора належить міжнародне морське перевезення за межами території України (106600,14 грн.), страхування контейнера 1550,00гр., вантажно-розвантажувальні роботи в порту призначення на території України 26277,34 грн.), автоперевезення по Україні (62076,39 грн), загальна винагорода експедитора (4281,13 грн.). Згідно наданої заявки на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1, повна вартість робіт по даній заявці, включаючи винагороду виконавця, складає 4690 дол США по курсу НБУ/в грн. з ПДВ. Узгоджений об`єм послуг по заявці на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1 включає Морський фрахт, транспортно-експедиторські послуги та автоперевезення. Натомість, наданий рахунок на оплату від 02.02.2026 №259, окрім послуг визначених заявкою містять додаткові послуги, а саме страхування обладнання – 1550,00 грн, та вантажно- розвантажувальні роботи в порту призначення на території України – 26277,34 грн. При цьому загальна сума по інвойсу за курсом НБУ залишилась незмінною. Зазначене може свідчити про наявність інших рахунків на надані послуги (що не визначені заявкою), які до митного контролю не надані;
- крім того, відповідно до пункту 2.2.13 розділу ІІ Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2025 №476 порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; У митного органу наявна інформація щодо рівня цін сировини, а саме “Тканина для виготовлення мішків типу "біг-бег" для зберігання сипучих продуктів хімічної та будівельної промисловості, поліпропіленове полотно”, “тканина технічна для виготовлення мішків типу "біг-бег"”, “Технічні вузьки тканини з синтетичних волокон з тканим пругом по обидві боки використовується для виготовлення мішків типу "біг-бег"”, які імпортуються у зоні діяльності митного органу. За результатами здійсненого порівняння встановлено, що ціни на сировину знаходяться на рівні 1,555 – 1,575 дол.США/кг на умовах FOB Nhava SHeva (Індія), загальною митною вартістю за ціною угоди на рівні 1,77 – 1,79 дол.США/кг. Тобто сировина для виготовлення оцінюваного товару дорожче ніж готова вироблена продукція, імпортована ТОВ "ДЕНДІ ПАК". Таким чином, існують обґрунтовані сумніви, що митна вартість товару, імпортованого на адресу ТОВ "ДЕНДІ ПАК" не ґрунтується на дійсній вартості;
- надана до митного оформлення заявка Експедитора на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1 до договору транспортного експедирування між ТОВ “ДЕНДІ ПАК” (КЛІЄНТ) та ТОВ “АЗІМУТ ЛАЙН” (ЕКСПЕДИТОР) від 20.08.2024 № 20/08-24 не містить усіх відомостей, які повинні бути зазначені згідно вимог договору, а саме відсутні код ТН ВЄД, загальна вага нетто, загальна вага брутто; вид та спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розміри та вага одного вантажного міста; адреси вантажовідправника та вантажоодержувача тощо. Тобто заявка Експедитора від 08.12.2025 № 4941/1 складена не за встановленою договором формою, що ставить під сумнів її достовірність.
Таким чином, на підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Південно-Східною митницею 04.02.2026 повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення; 8. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант направив лист імпортера від 04.02.2026 N0402-1 про неможливість надати додаткові документи в 10-ти денний термін.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу. Митна вартість визначена на рівні 2,55 дол.США/кг.
04.02.2026 позивачем було подано та оформлено ЕМД від 04.02.2026 № 26UA110020000437U0 у відповідності ст. 55 МКУ та надання забезпечення сплати митних платежів в розмірі 353315,91 грн. Таким чином, митні платежі збільшились на 334630,88 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст. 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі – МК України)).
Згідно із ч.1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч.1 ст. 4 МК України).
Відповідно до ч.1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).
Згідно з частинами першою, другою ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом ч.4 ст. 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до положень частини другої, третьої ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами ч.1 ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно із п. 1 ч.4 ст. 54 цього Кодексу митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із ч.2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до положень частин другої восьмої ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із частиною 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.03.2024 у справі №826/5959/17, від 21.11.2023 у справі №826/13190/17, від 09.11.2022 у справі №815/4395/16, від 27.06.2019 у справі №803/667/17.
Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, яке враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем 04.02.2026 прийнято спірне рішення № UA110040/2026/000003/2 про коригування митної вартості товарів за ЕМД 26UA110020000418U0 від 04.02.2026, заявлених позивачем за ціною контракту.
Підставою для здійснення коригування митної вартості в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу (резервного) визначення митної вартості стали висновки митного органу про те, що у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах виявлені невідповідності та розбіжності, а також не надано документів на вимогу митного органу та на їх спростування, про що зазначено у гр.33 рішення та у відзиві.
Однак, викладені у графі 33 вказаного рішення зауваження є безпідставними та їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для витребування додаткових документів.
Суд звертає увагу, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з цим, відповідачем не доведено ані у рішенні, що оскаржується, ані у відзиві, що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Щодо тверджень митниці про те, що SWIFT-повідомлення від 15.12.2025 щодо оплати 26662,65 дол.США та SWIFT-повідомлення від 04.11.2025 щодо оплати суми в розмірі 11426,85 дол.США оформлено без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, суд зазначає, що SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) є міжнародною міжбанківською системою обміну стандартними фінансовими повідомленнями між банками.
SWIFT сам по собі не є платіжною системою — він передає дані між банками при здійсненні міжнародних переказів коштів.
При перерахуванні гривні між банками України створена аналогічна система, яка контролюється НБУ. Банк відправки коштів відправляє повідомлення НБУ з інформацією про суму коштів, призначення платежу, банк відправник та банк отримувача, номера рахунків списання та отримання.
На відміну від платіжного доручення клієнта банку на переказ коштів, яке підписується КЕП платника, SWIFT протокол (звіт) підписується тільки КЕП посадової особи банку. Він є своєрідним звітом банку перед клієнтом про шлях, підстави та спосіб зарахування списаних з його валютних рахунків коштів на рахунок контрагента.
SWIFT протокол (звіт) є належним доказом здійснення платежу, якщо він ідентифікується з конкретним контрактом та показує факт відправлення переказу.
Тобто, SWIFT протокол (звіт) може бути належним підтвердженням оплати вартості товару за контрактом за умов відповідності реквізитів і відсутності обов`язкових зауважень щодо змісту. SWIFT протокол (звіт) слугує документом-підтвердженням факту оплати, якщо: 1. у ньому зазначено реквізити переказу, які чітко збігаються з контрактом/інвойсом, датою та сумою операції; 2. воно відповідає суті платіжної операції, що пов`язана з ввезенням товарів; 3. Митне законодавство України (Митний кодекс та суміжні правила) вимагає подачі документів, що підтверджують вартість та умови оплати товару, але не містить прямої заборони чи автоматичного визнання SWIFT як єдиного документа для цього - оцінка належності документа здійснюється з урахуванням його змісту та відповідності вимогам митного контролю; 4. За відсутності чіткого зв`язку між SWIFT і умовами контракту/інвойсу може привести до сумніву в достатності SWIFT протокол (звіт) як доказу оплати і тільки тоді митні органи можуть вимагати додаткові банківські платіжні документи (наприклад, фінальну виписку банку, документ платіжної інструкції чи інше підтвердження виконання зобов`язання).
SWIFT протокол (звіт) від 04.11.2026 N24 та SWIFT протокол (звіт) від 15.12.2026 N28 не є платіжним дорученням Позивача. SWIFT-повідомлення надається уповноваженим банком Позивача (в даному випадку Приватбанк) клієнту банка і містить інформацію про платіжну операцію, яку банк здійснив на підставі платіжного доручення клієнта. Реквізити та розрахункові реквізити відправника коштів та отримувача збігаються з інформацією, зазначеною в контракті та інвойспроформі від 14.10.2025 №PI/2025-2026/DP/8, в призначенні платежу зазначено назву товару, номер контракту від 02.01.2025 №2025-2026/DP та номер інвойс-проформи від 14.10.2025 №PI/2025-2026/DP/8. Зарахування коштів на рахунки отримувача підтверджується інформацією, зазначеною в інвойс-фактурі від 18.12.2025 №EXP/VP69/2025-26 де зазначено, що 100% переплата була здійснена платіжними дорученнями №24 від 2025-11-04 та №28 від 2025-12-15.
Так, відповідач не зазначає про невідповідність інформації в SWIFT протоколі (звіт) від 04.11.2026 N24 та SWIFT протоколі (звіт) від 15.12.2026 N28 інформації, наведеної в інший доданих до декларації документах, а сумнівається в належності, достовірності та достатності наданих копій для підтвердження оплати товару. 
При цьому, суд звертає увагу, що належність SWIFT протоколу (звіт) як доказу оплати неодноразово підтверджувалась в Постановах Верховного суду, наприклад в Постановах від 14.08.2025 у справі №160/21103/24, від 23.04.2025 у справі №160/12189/24, від 24.07.2024 у справі №160/8753/18, від 17.01.2023 у справі №160/7901/18.
Достатність SWIFT протоколу (звіт) від 04.11.2026 N24 щодо оплати 11426,85 дол.США та SWIFT протоколу (звіт) від 15.12.2026 N28 полягає в тому, що до формування такого протоколу (звіту), банк повинен обов`язково списати кошти з валютного рахунку Позивача, відправити повідомлення через банк кореспондент (в даному випадку JPMORGAN CHASE BANK, N.A. NEW YORK,NY UNITED STATES OF AMERICA) до SWIFT системи та отримати підтвердження про отримання інформації та підтвердження доведення її до банку отримувача. Таким чином, SWIFT протокол (звіт) підтверджує не тільки списання коштів з рахунку платника, а і надходження їх до банку отримувача. Остаточне підтвердження зарахування коштів на рахунок отримувача підтверджено в інвойс-фактурі від 18.12.2025 N EXP.VP69.2025-26 де зазначено, що 100% переплата була здійснена платіжними дорученнями №24 від 2025-11-04 та №28 від 2025-12-15.
Стосовно підтвердження витрат на транспортування, суд вказує, заявка на надання транспортно-експедиторських послуг від 08.12.2025 №4941 - це попередній документ про узгодження складу та вартості послуг станом на 08.12.2025 року. Остаточно сторони узгоджують вартість складових транспортування, страхування та вантажних робот вже після прибуття вантажу на митний термінал, тобто на 02.02.2026 року. Остаточний рівень вартості послуг підтверджується коносаментом від 25.12.2025 N550335003216, рахунком на оплату від 02.02.2026 №159, платіжною інструкцією від 03.02.2026 №1243, договором про транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів від 20.08.2024 №20/08-24.
Зазначені документи свідчать про те, що позивач повинен був сплатити вартість послуг, наведену в рахунку на оплату від 02.02.2026 №159 і він сплатив зазначену суму у відповідності з платіжною інструкцією від 03.02.2026 №1243.
Щодо посилання відповідача на пункт 2.2.13 розділу ІІ Методичних рекомендацій стосовно роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2025 №476, суд зазначає наступне.
На думку відповідача вказаний пункт дає йому право на підставі порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів заявляти про свої сумніви стосовно заявленої митної вартості. 
Так, наказу Державної фіскальної служби України від 01 липня 2025 року № 476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України”, не існує, а є аналогічний наказ Державної фіскальної служби України від 01 липня 2021 року № 476. На державну реєстрацію до Міністерства юстиції України зазначений наказ не подавався та, відповідно, в Міністерстві юстиції України не зареєстровано, оскільки Державна фіскальна служба України не була наділена повноваженнями суб`єкта нормотворення та не належала до кола органів, акти яких підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України, а прийняті нею розпорядчі документи не були об`єктом контролю за додержанням законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Така інформація зазначена в Листі Міністерства юстиції України від 06.11.2025 №160836/ПІ-К-4776/10.1.1.
Разом з цим, пункт 2.2.13 розділу ІІ Методичних рекомендацій лише визначає можливість здійснення аналiзу, виявлення та оцiнки ризикiв шляхом порiвняння рiвня заявленої митної вартостi товарiв з наявною в митного органу iнформацiєю про рiвень цiн на такi товари або вартiсть прямих витрат на їх виробництво, у тому числi сировини, матерiалiв та/або комплектувальних виробiв, якi входять до складу товарiв.
В якості сировини для виготовлення імпортованого товару відповідач вибрав тканину технічну для виготовлення мішків типу "біг-бег". Зазначена тканина має інші властивості та вартість, вона товща, армована спеціальними волокнами і здатна витримувати навантаження від 500 кг до 5000 кг. Добавки в цій тканині дозволяють витримувати обвітрювання, вологу, сонячні промені із нею виготовляють мішки типу "біг-бег" для зберігання сипучих вантажів не в складських приміщеннях вагою від 500 кг до 5000 кг. Імпортований товар – мішки для зберігання сипучого товару 50-100 кг тільки в складських приміщеннях.
Отже, зазначені обґрунтування митного органу для витребування додаткових документів не відповідають приписам ст. 53 Митного кодексу України.
Посилання митного органу в обґрунтування підстав для витребування додаткових документів та наявності розбіжностей у поданих документах на те, що надана до митного оформлення заявка Експедитора на ТЕО від 08.12.2025 №4941/1 до договору транспортного експедирування між ТОВ “ДЕНДІ ПАК” (КЛІЄНТ) та ТОВ “АЗІМУТ ЛАЙН” (ЕКСПЕДИТОР) від 20.08.2024 № 20/08-24 не містить усіх відомостей, які повинні бути зазначені згідно вимог договору, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.
Заявка на надання транспортно-експедиторських послуг від 08.12.2025 №4941 - це попередній документ про узгодження складу та вартості послуг станом на 08.12.2025 року. Транспортна складова митної вартості розраховувались на підставі бухгалтерських документів рахунку на оплату від 02.02.2026 №259; платіжної інструкції від 03.02.2026 N1243; договору про транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів від 20.08.2024 №20/08-24. Форма Заявки на надання транспортно-експедиторських послуг від 08.12.2025 N4941 та її невідповідність умовам договору, на думку відповідача, не впливає на належність, достовірність, допустимість та достатність доказів на підтвердження митної вартості використаних позивачем.
Так, 31 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 804/16553/14, адміністративне провадження №К/9901/5149/18 (ЄДРСРУ № 82119177) досліджував питання доказів якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов Митного кодексу. Верховний Суд дійшов висновку, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок на оплату від 02.02.2026 №259; платіжна інструкція від 03.02.2026 N1243; договір про транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів від 20.08.2024 №20/08-24 є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що по суті вказані відповідачем зауваження в оскаржуваному рішенні носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товарів.
Відповідачем не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за заявленою ціною договору.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мали протиріч, невідповідностей або розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, подані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, достатність яких не спростована відповідачем, тому підстав для коригування заявленої митної вартості у відповідача не було.
Крім цього, у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, відсутні пояснення щодо зроблених коригувань.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно із пунктом 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 “Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору” посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, у ньому міститься лише посилання на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до неї документами.
Доводи відповідача про обґрунтованість рішення 26UA403030000627U1 від 26.01.2026 не відповідають дійсності, оскільки в оспорюваному рішенні зазначені лише дати раніше оформлених МД, їх реєстраційний номер, ціна та найменування товару, за яким здійснено митне оформлення. При цьому, не зазначено, за яким методом здійснено митне оформлення раніше оформленого товару, не наведені повні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась, виходячи не з ваги товару (кг), а з його характеристик товару, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару на підставі лише відомостей про дату раніше оформленої ЕМД та її реєстраційного номеру з ціною товару не можлива.
Поряд з цим, обставина наявності в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що митним органом оспорюване рішення від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2 прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, у зв`язку з чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню. 
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Дніпровської митниці, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 4015,57 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №1251 від 06.02.2026.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Південно-Східної митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4015,57 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНДІ ПАК” (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Волгодонська, буд. 27-А, код ЄДРПОУ 43704891) до Південно-Східної митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, код ЄДРПОУ 43971371) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Південно-Східної митниці від 04.02.2026 № UA110040/2026/000003/2.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНДІ ПАК” (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Волгодонська, буд. 27-А, код ЄДРПОУ 43704891) за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, код ЄДРПОУ 43971371) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4015,57 грн (чотири тисячі п`ятнадцять гривень п`ятдесят сім копійок). 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець