П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4334/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С. 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
29 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання провести державну реєстрацію права власності на офісне приміщення. В обґрунтування позову посилалась на те, що їй протиправно було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним невчинення Управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради дій щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 23.08.2024 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зобов`язано Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.08.2024 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та прийняти рішення по суті питання відповідно до вимог закону. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що після отримання заяви від позивачки посадовою особою відповідача не було вчинено жодної із передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процесуальних дій, зокрема, не забезпечено реєстрацію заяви у базі даних, не здійснено перевірку поданих документів та не прийнято рішення за результатами її розгляду у формі, визначеній законом. Суд зазначив, що надання відповіді роз`яснювального характеру із рекомендацією звернутись до іншого державного реєстратора не є належним способом реагування на заяву особи щодо вчинення конкретних реєстраційних дій. Водночас, позовну вимогу про зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію права власності суд визнав передчасною.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 та відмовити в позові у повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги, апелянт зазначає, що заяву (звернення) ОСОБА_1 від 23.08.2024 було розглянуто в порядку розгляду звернень громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а не в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подана заява не підлягала розгляду в порядку, передбаченому зазначеним Законом. Апелянт вказує, що позивачка раніше, 24.04.2023, вже зверталась із заявою про державну реєстрацію прав на це ж приміщення (реєстраційний номер №55039818), за результатами розгляду якої 07.06.2023 було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, яке позивачкою не оскаржувалось. Апелянт також посилається на Висновок колегії з розгляду скарг Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.10.2024, яким скаргу позивачки залишено без розгляду по суті, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваною бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено. Крім того, апелянт зазначає, що позивачка 22.04.2025 подала нову заяву про державну реєстрацію прав, яка була прийнята та зареєстрована в базі даних за №66516659, за результатами розгляду якої 11.06.2025 прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №79369081, що свідчить про відсутність ознак протиправної бездіяльності. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не вивчив законодавство, що регулює порядок подачі заяви про державну реєстрацію прав, та необ`єктивно дослідив матеріали справи.
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, хоча матеріали адміністративної справи містять докази повідомлення останньої про відкриття апеляційного провадження у справі.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Приписами частин першої – третьої статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2023 вперше звернулась до державних реєстраторів відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав на приміщення загальною площею 24,3 кв.м. (реєстраційний номер №55039818).
26.04.2023 державним реєстратором відділу прийнято рішення №67342464 про зупинення розгляду заяви, оскільки заявницею для реєстрації були подані документи не в повному обсязі.
07.06.2023 державним реєстратором відділу прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою від 24.04.2023 з реєстраційним номером №55039818. Зазначене рішення про відмову позивачкою не оскаржувалось у встановленому законом порядку.
23.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із заявою (зверненням), в якому просила провести реєстрацію права власності на приміщення загальною площею 24,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви позивачка додала копію договору про дольове інвестування у нежитлове приміщення, довідку №1114 від 26.11.2007, лист Державної інспекції архітектури та містобудування України, копію пенсійного посвідчення та довідку МСЕК.
Листом за №04-12/458 від 03.09.2024 відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради за підписом начальника відділу Соловей М.М. позивачці надано відповідь, у якій описано порядок подачі заяви на проведення реєстраційних дій, особливості державної реєстрації, перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та роз`яснено право звернутись з усіма необхідними документами до будь-якого державного реєстратора або нотаріуса, повноваження якого поширюються на територію Хмельницької області.
Висновком колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.10.2024 скаргу ОСОБА_1 від 18.09.2024 залишено без розгляду по суті, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваною бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).
Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1952-IV основними етапами державної реєстрації прав є: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).
Згідно з пунктом 1 статті 20 Закону № 1952-IV заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 23 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадках подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Згідно з підпунктами 6, 7 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом № 1952-IV, іншими законами України та цим Порядком.
Аналізуючи встановлені обставини справи у контексті наведених норм законодавства, колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 24.04.2023 вперше звернулась із заявою про державну реєстрацію прав на спірне приміщення, яка була належним чином зареєстрована в базі даних за реєстраційним номером №55039818. За результатами розгляду цієї заяви 26.04.2023 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви у зв`язку з поданням документів не в повному обсязі, а 07.06.2023 - рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Зазначене рішення про відмову позивачкою не оскаржувалось у встановленому законом порядку.
Таким чином, станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою від 23.08.2024 існувало чинне, не скасоване рішення державного реєстратора від 07.06.2023 про відмову у проведенні реєстраційних дій щодо того ж самого об`єкта нерухомого майна.
Верховний Суд у постанові від 06.06.2023 у справі № 640/5006/20 зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 160/6885/19, де колегія суддів зазначила, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного чи несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.
Колегія суддів зазначає, що системний аналіз положень Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 свідчить про те, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника, яка подається у визначеному законом порядку - шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса з поданням оригіналів документів, необхідних для відповідної реєстрації. Заява підлягає реєстрації в базі даних заяв, після чого державний реєстратор здійснює перевірку поданих документів та приймає відповідне рішення.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024 за своїм змістом та формою не відповідало вимогам, встановленим Законом № 1952-IV та Порядком № 1127 до заяви про державну реєстрацію прав. Зокрема, позивачка звернулась із заявою (зверненням) до начальника відділу, а не подала заяву у встановленому порядку через суб`єкта державної реєстрації прав із дотриманням вимог щодо форми заяви та переліку документів, визначених законодавством.
За таких обставин, відповідач розглянув звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024 у порядку Закону України «Про звернення громадян» та надав відповідь від 03.09.2024 за №04-12/458, у якій роз`яснив порядок подачі заяви на проведення реєстраційних дій, особливості державної реєстрації, перелік необхідних документів та рекомендував звернутись з усіма необхідними документами до будь-якого державного реєстратора або нотаріуса, повноваження якого поширюються на територію Хмельницької області.
Колегія суддів враховує, що після отримання зазначеної відповіді та Висновку колегії з розгляду скарг від 18.10.2024, ОСОБА_1 22.04.2025 подала нову заяву про державну реєстрацію прав до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, яка була прийнята та зареєстрована в базі даних за №66516659. 28.04.2025 державним реєстратором прийнято рішення №78603494 про зупинення розгляду заяви, а 11.06.2025 - рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №79369081. Зазначені обставини підтверджують, що відповідач не ухилявся від здійснення своїх повноважень у сфері державної реєстрації прав, а позивачка мала можливість та реалізувала своє право на подання заяви про державну реєстрацію прав у встановленому законом порядку.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у діях Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради відсутні ознаки протиправної бездіяльності щодо нерозгляду заяви (звернення) ОСОБА_1 від 23.08.2024, оскільки зазначене звернення було розглянуто відповідачем та на нього надано відповідь у порядку Закону України «Про звернення громадян». Звернення позивачки від 23.08.2024 за своїм змістом та формою не відповідало вимогам Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 до заяви про державну реєстрацію прав, а тому не породжувало обов`язку державного реєстратора здійснювати реєстраційні дії у порядку, визначеному Законом № 1952-IV.
Суд першої інстанції, визнаючи протиправним невчинення відповідачем дій щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 23.08.2024 та зобов`язуючи відповідача розглянути цю заяву, не врахував, що звернення позивачки не відповідало встановленим законом вимогам до заяви про державну реєстрацію прав, не дослідив наявність чинного рішення про відмову від 07.06.2023 щодо того ж об`єкта, а також не надав оцінки тому, що позивачка в подальшому реалізувала своє право на звернення із належною заявою про державну реєстрацію прав, яка була прийнята та розглянута у встановленому порядку.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог належить скасувати з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"–"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 червня 2026 року 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.