ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1347/26 Справа № 194/388/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Сидоренка Олега Анатолійовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має інвалідність другої групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
на постанову судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , 24.02.2026 о 13.20 год. в м. Тернівка вул. Харківська буд. 5, керував транспортним засобом GEELY MK CROSS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагували на світло, поведінка не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування оскаржуваної постанови як незаконної та необґрунтованої через порушення судом норма матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час його руху.
На відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також не зафіксовано моменту, який би підтверджував виконання ним функцій водія під час руху автомобіля.
Матеріали справи не містять показань свідків, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що також виключає можливість встановлення події правопорушення іншим шляхом.
За таких обставин відсутній не лише належний доказ стану сп`яніння під час керування, але й не доведено сам факт керування транспортним засобом, що є визначальною базою складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до усталеної судової практики, сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, що узгоджується з принципами презумпції невинуватості та положеннями ст. 63 Конституції України, які підлягають застосуванню і в адміністративному провадженні.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Дніпровським апеляційним судом, зокрема і у постанові від 24 січня 2023 року у справі № 202/4911/21; у постанові від 09 лютого 2023 року по справі № 185/9509/22; у постанові від 06 вересня 2022 року у справі №211/1461/22, у яких суд апеляційної інстанції прямо зазначив, що відсутність належних лихі, в факту керування транспортним засобом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, незалежно від наявності чи відсутності ознак сп`яніння.
Крім того апелянт зазначає, що огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.
Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні. В матеріалах справи відсутні будь-які постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.
Враховуючи викладене захисник просить постанову тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року скасувати та винести нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В додаткових поясненнях, поданих до суду апеляційної інстанції 24.04.2026, захисник Сидоренко О.А., крім аналогічних доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на те, що з відеозаписів не вбачається, що працівниками поліції належним чином були встановлені та зафіксовані будь-які конкретні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 ; працівник поліції не проводили перевірки його стану. Крім того ОСОБА_1 не було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, його права, наслідки згоди або відмови від проходження такого огляду.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Даних про поважність причини неявки, клопотань про відкладення судового засіданні до суду не надходило. Враховуючи думку захисника Сидоренка О.А., апеляційний суд вважає можливим, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, провести апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

Під час апеляційного перегляду справи захисник Сидоренко О.А. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Додатково зазначив, що дії працівників патрульної поліції по відношенню до ОСОБА_1 носять системний упереджений характер, як помста за те, що у 2025 році на ОСОБА_1 вперше був складений адмінпротокол за ч.1 ст.130 КУпАП, але суд першої інстанції його виправдав та справу закрив. Після цього поліцейські стали більш прискіпливо ставитися до ОСОБА_1 та вже двічі безпідставно складали на нього адмінпротоколи за ч.1 ст.130 КУпАП, а суди першої інстанції визнавали ОСОБА_1 винним. Між тим обидва судові рішення ними оскаржуються в апеляційному порядку. 

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599757 від 24.02.2026 складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 24 лютого 2026 року о 13.20 годин в м. Тернівка, вул. Харківська буд. 5, керував транспортним засобом GEELY MK CROSS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагували на світло, поведінка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У графі “свідки чи потерпілі» зазначено, що вони не залучались.
Вказано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, посвідчення водія НОМЕР_2 показано через систему «Дія».
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, про що мається власноручний підпис водія у відповідній графі.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, 24.02.2026 о 13.30 годин водій ОСОБА_1 направлявся працівниками поліції до закладу охорони здоров`я — КНП ПЛІЛ ПМД для проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Огляд водія не проводиться у зв`язку з його відмовою. Направлення підписане працівником поліції, що його складав та водієм ОСОБА_1 (а.с.2).

З рапорту поліцейського СРПП ВП № 1 ПРВП, 24.02.2026 о 13 годині 17 хвилин в м. тернівка, по вул. Харківський, 5 водій керував транспортним засобом Джилли, д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду водій відмовився під фіксацію. Щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 599757 та постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 серії ЕНА № 6717576 (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис під назвою “Коровін”, який міститься на одному DVD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.4).
Так, на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 798427 від 24.02.2026 тривалістю 13:25:47-13:27:43 години видно, що працівник поліції спілкується з водієм, як потім буде встановлено ОСОБА_1 , який перебуває поряд з автомобілем, що стоїть на парковочному місці, призначеному, згідно дорожнього знаку, для паркування автомобілів осіб з обмеженими фізичними можливостями.
Працівник поліції: «Транспортний засіб НОМЕР_3 припаркований на зупинці для транспортних засобів осіб з обмеженими фізичними можливостями. Ваше прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
ОСОБА_1 : « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .»
Працівник поліції: «Ви зупинились на зупинці, передбаченій для транспортних засобів осіб з обмеженими фізичними можливостями. Маєте інвалідність?
ОСОБА_1 , показуючи посвідчення: «Маю».
Працівник поліції: «Дивіться, 14 лютого на Вас було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що Ви відмовились від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зараз Ви маєте ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло (13:26:41 година). Зараз Ви згодні пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння? (13:26:45 година) »
ОСОБА_1 о 13:26:46 годині: «Не, я спішу. Хай буде штраф, забирають права – мені все одно! За протокол від 14 лютого я буду йти до адвоката і розбиратись…»
Працівник поліції: «Якщо Ви відмовитесь від проходження огляду, щодо Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вам зрозуміло?»
ОСОБА_1 : «Ясно. Все зрозуміло»
Працівник поліції: «Ще раз пропоную Вам пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі – тест на визначення стану наркотичного сп`яніння. Ви згодні? (13:27:07 годин)».
ОСОБА_1 о 13:27:11 годині: «Я не можу зараз, чесно. Я б не проти був би проїхати, але зараз я не можу. Я не залишу малих самих».
Працівник поліції: «Ви відмовляєтесь?»
ОСОБА_1 о 13:37:18 годині: «Да».
Працівник поліції: «Зараз буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо Вас за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законодавством порядку. Відеозапис призупиняється для складання протоколу (13:27:34 годин). Складу протокол і ознайомлю вас з ним».
На відеозапису з нагрудної камери №798427 від 24.02.26 тривалістю 13:39:26-13:39:41 зафіксовано, що працівники поліції ознайомили водія ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, повідомили дату, час та місце розгляду справи судом. Водій ОСОБА_1 підписав протокол та отримав його копію.
Працівник поліції о 13:39:29 годин: «Вам все зрозуміло?»
ОСОБА_1 : «Да, все зрозуміло».
Дослідивши відео з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження.
Згідно ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Фактичні обставини, зафіксовані на зазначених відеофайлах, зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті працівника поліції інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним та зупинки працівниками поліції. Як убачається з відеозапису, працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , який зупинився на парковочному місці, передбаченому для транспортних засобів осіб, які мають обмежені фізичні можливості. Під час спілкування з водієм працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме - звужені зіниці очей, які не реагують на світло (13:26:41 година) та запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку у закладі охорони здоров`я (13:26:45, 13:27:07 годин), на що водій ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі. При цьому водій ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним транспортним засобом та безпідставність вимоги поліцейського про необхідність проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, зупинку його працівниками поліції, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи адвоката про відсутність фіксування за допомогою відеозапису чи пояснень свідків факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту зупинки його працівниками поліції, як підстави для висновку про недоведеність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає слушними.
При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення судів апеляційної інстанції є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а оспорює лише наявність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та підставу пред`явленої працівником поліції вимоги до ОСОБА_1 про проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).
Згідно з пункту 12 розділу IІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. № 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було неодноразово запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився (13:26:46, 13:27:11 годин), зазначивши, що зараз він поспішає, тому не може пройти медичний огляд. При цьому працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що за відмову від проходження медичного огляду щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. На чергове запитання поліцейського, чи готовий він пройти огляд на визначення стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 вказав, що «зараз поспішає, хай буде штраф, нехай забирають права, йому все одно». І лише після цього працівники поліції перейшли до складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту відмови особи від проходження визначеного законом огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ні ОСОБА_1 , ні його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції.
Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.
В поданих до початку апеляційного перегляду справи захисником Сидоренком О.А. додаткових поясненнях, як на підставу для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 зазначено, що працівниками поліції не зафіксовано ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , ба більше, працівник поліції не проводив перевірку стану особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Між тим, як було зазначено вище, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що останнім під час спілкування з водієм ОСОБА_1 о 13:21:41 годині повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння — зіниці очей не реагують на світло.
Крім того, оспорювання стороною захисту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, наявності у нього ознак такого сп`яніння, є безпідставним, оскільки його було притягнуто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак наркотичного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є недоречним.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника, викладені у додаткових поясненнях про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, процедуру огляду та наслідки відмови від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599757 від 24.02.2026 особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що мається підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу (а.с.1). 
Відповідно до відеозапису з нагрудних камер, працівниками поліції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (звужених зіниць очей, що не реагують на світло) було запропоновано пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Після цього працівник поліції роз`яснив особі, що притягається до адміністративної відповідальності, що у разі відмови від проходження огляду щодо нього буде складено протокол про адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП та запитав, чи все йому зрозуміло. На що водій ОСОБА_1 відповів, що йому все ясно і зрозуміло (13:26:59 годин). З огляду на відмову водія від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, підстави роз`яснювати йому порядок та процедуру огляду у працівників поліції були відсутні.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд відкидає, як неспроможні, наведені захисником під час апеляційного розгляду доводи про упередженість дій працівників патрульної поліції по відношенню до ОСОБА_2 нібито через помсту за його виправдання та закриття у 2025 році місцевий судом справи за першим протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Ця версія не має об`єктивного підтвердження, є суто суб`єктивним ставленням сторони захисту до подій та на ці обставини захисник не посилався в поданій ним апеляційній скарзі, що вказує на те, що ця версія виникла лише на стадії апеляційного розгляду даної справи.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема і доводам сторони захисту про наявність підстав для закриття адміністративного провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сидоренка Олега Анатолійовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО