Справа № 204/5180/26
Провадження № 3/204/907/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд
УСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 648426 від 23.04.2026 року, 23.04.2026 о 23:20 у м. Дніпро по вул. А.Шепарда, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , та після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, вживав алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10.є ПДР.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.
20.05.2026 захисником Верменич В.А. через канцелярію суду (Документ сформований в системі «Електронний суду» 19.05.2026) подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 23.04.2026 ОСОБА_1 після роботи, приїхавши на вулицю Суворова, припаркував свій автомобіль біля свого будинку, вийшов та мав намір іти додому. Через декілька хвилин під`їхала патрульна поліція і почала вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. На запитання у зв`язку з чим це пов`язано, поліцейські відповіді не надали, лише висунули вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські побачили у нього в руках відкриту пляшку пива, та почали стверджувати, що він порушив ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки вживає алкоголь після зупинки. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки його ніхто не зупиняв, і він не порушував будь-яких правил дорожнього руху, про що свідчить відсутність відповідної постанови у матеріалах справи про порушення та притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутня така інформація і у рапорті патрульного, а протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, що ОСОБА_1 мав будь-які ознаки сп`яніння. Окрім того пиво було без алкогольне, однак патрульні не взяли зазначене до уваги, і склали відносно нього протокол, повідомивши, що він зможе надати всі свої пояснення в суді. Таким чином, ОСОБА_1 не вважає себе винним у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено безпідставно. 
Відповідно до матеріалів справи, відеозаписи, які повинні були проводитись поліцейським із застосуванням відповідних технічних засобів під час проведення огляду водія ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, не були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Також, не був проведений огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з застосуванням технічних засобів, або у присутності двох свідків, у разі неможливості застосування таких технічних засобів. Тому такий огляд був проведений з порушенням та вважається недійсним відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП. 
Отже, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено на підставі доказів у виді рапорту працівника поліції, то такий протокол є неналежним доказом та не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.
У поданому клопотанні захисник просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п. 2.10 є) ПДР України водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Відповідно до ч. 4 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 648426 від 23.04.2026; рапорт інспектора УПП в Дніпропетровській області від 23.04.2026, відповідно до якого 23.04.2026 за адресою: м. Дніпро, вул. А.Шепарда, 26, було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Водій ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10.є. ПДР України; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота.
Аналізуючи наведені докази, суд виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами, які мають бути долучені до нього. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17, згідно яких саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою правопорушення.
У даній справі, вивчивши надані суду докази, також слід вказати, що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 648426 не узгоджується з долученим до матеріалів справи рапортом інспектора поліції, оскільки у складеному рапорті інспектором поліції вказано про пред`явлення поліцейським вимоги до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння, натомість складений протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки про виявлення у водія ознак сп`яніння, і якого саме (алкогольного, наркотичного чи під впдивом лікарських препаратів).
Щодо рапорту інспектора поліції слід зазначити, що в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а свідчення службової особи – інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Також слід вказати, що відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху та якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
Отже, відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» чітко визначені підстави зупинки транспортних засобів. Однак у матеріалах даної справи відсутні докази зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також відсутні у матеріалах справи докази порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б стали підставою для такої зупинки. 
Також слід зазначити, що згідно з рапортом інспектора поліції, автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , було зупинено відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», отже правова підстава зупинки транспортного засобу не конкретизована та чітко не визначена.
Аналізуючи, долучене до матеріалів справи, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то вказаний документ не визнається належним доказом у справі, оскільки не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт зупинки транспортного засобу та факт вживання ним алкоголю.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, як то: відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, матеріалів фотофіксації, пояснень свідків, які б підтверджували обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи не долучено.
Таким чином співробітниками поліції не було долучено доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинку транспортного засобу поліцейськими, виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, та вживання водієм після пред`явлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння алкогольних напоїв. 
Відповідно і не спростовано доказами наявними у справі заперечення сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, а був зупинений ними після того, як вийшов з автомобіля та пішов до свого будинку.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 254, 283, 284, 290, 291 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя           Т.В. Безрук