ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/3021/25
Провадження № 22-ц/820/1013/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Маршал І.М. від 03 лютого 2026 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 30.10.2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №5874371024. За п. 2.2. договору позики на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14000 гривень (п. 2.3. Договору позики). Відповідно до п. 2.5. договору строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Пунктом 2.6. договору позики визначено, що тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору (п. 2.6.1. Договору позики). За п. 2.6.2. договору позики знижена процентна ставка 0.6% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо позичальник 29.11.2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
ОСОБА_1 вважає встановлений у договорі розмір процентів за кожен день користування грошовими коштами 1% - 0.6 % несправедливим та таким, що порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів в порушення ст.ст. 3 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідач, скориставшись необізнаністю споживача, спонукав її на укладення договору позики на вкрай невигідних для неї умовах. Тому просила визнати пункти 2.6., 2.6.1., 2.6.2., 2.8., 2.8.1., 2.8.2., 2.9., 2.9.1., 2.9.2., 2.10.2.1., 2.10.2.2., 2.10.3., 2.10.3.1., 2.10.3.2. договору про надання грошових коштів у позику № 5874371024 від 30.10.2024 р. недійсними та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" про захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в задоволенні позову. На її думку, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що умови спірного договору в частині розміру відсотків за користування кредитом є вкрай невигідними для позивачки. Наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні проценти спотворює їх дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання вони перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача. Відповідач, скориставшись необізнаністю позичальниці, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальницю на укладення договору позики на вкрай невигідних для неї умовах, які позивачка не могла оцінити належно. Проценти у розмірі 0,6 % та 1% є несправедливими та порушують принципи розумності та добросовісності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Так, судом встановлено, що 30.10.2024 року між ТОВ «Іннова інанси» (в
подальшому змінило назву на ТОВ “Іннова-Нова”) як кредитодавцем та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів в позику № 5874371024.
Відповідно до 2.2. Договору позики на умовах, встановлених Договором, товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14000 гривень (п. 2.3. Договору).
Згідно з пунктом 2.6. договору тип процентної ставки – фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти, а саме, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору (п. 2.6.1. договору). Знижена процентна ставка 0.6% в день застосовується якщо:
- позичальник 29.11.2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту;
- позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено порушення її права щодо встановлення процентної ставки за користування позикою – вона з власної волі узгодила всі істотні умови цього договору з кредитодавцем, що відповідає принципу свободи договору. Встановлені процентні ставки за користування кредитом також відповідають нормі ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і не перевищують визначений законом розмір денної процентної ставки 1%.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-12) не поширює свою дію на кредитні правовідносини. 
Так, згідно преамбули Закон №1023-12 регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно ст. 1 цього Закону №1023-12  послуга – діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №1023-12 цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1023-12  продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону №1023-12 положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-12  несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто, проценти за користування кредитними коштами входять до складу основного зобов`язання (кредитного) і не є компенсацією (санкцією) за невиконання позичальником зобов`язань за договором.
Тож суд першої інстанції правильно вказав, що норма п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
Позивачка, вказуючи про наявність підстав для визнання частково недійсним договору, зважаючи на його укладення на вкрай невигідних умовах (щодо процентної ставки за користування кредитом), не врахувала, що за конструкцією норми ч.1 ст. 233 ЦК України підлягає доказуванню і обставина щодо вчинення особою правочину під впливом тяжкої для неї обставини. 
На такі обставини позивачка не посилалася в позовній заяві, не доказувала їх належними засобами, тож підстави для визнання певних умов договору недійсними з цієї правової підстави відсутня.
Також правильним є висновок суду першої інстанції, що встановлений сторонами у договорі позики розмір процентної ставки не перевищує встановлені законодавством обмеження щодо денної процентної ставки.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Відповідно до п. 2.10., 2.10.1., 2.10.2., 2.10.2.1., 2.10.2.2., 2.10.3., 2.10.3.1., 2.10.3.2. оспорюваного договору денна процентна ставка розраховується за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС – денна процентна ставка за даним договором; ЗВСК – загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) за даним Договором; ЗРК – загальний розмір кредиту за даним Договором; t – строк кредитування у днях. 
Загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 50400 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 48720 грн.
Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1%. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (ЗВСК 50400 грн. / ЗРК 14000 грн. / t 360 днів х 100% = 1% в день.
За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,97%. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (ЗВСК 48720 грн. / ЗРК 14000 грн. / t 360 днів х 100% = 0,97% в день.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що під час підписання договору позивачка була належно ознайомлена з його умовами, включаючи процентні ставки за користування кредитом, та добровільно їх прийняла шляхом укладення кредитного договору. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 травня 2026 року.

Судді          Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк