№ 207/8152/25 
№ 2/207/938/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського в складі:
головуючого судді  Погребняк Т.Ю.
при секретарі   Мишалов О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з лютого 2017 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбних відносин мають двох малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час мешкають з відповідачкою. 
Неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час донька мешкає з позивачем у АДРЕСА_1 з 29 червня 2025 року та знаходиться на його утриманні.
Згідно рішення Заводського районного суду від 10.01.2014 року з позивача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно розрахунку Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янського від 10.12.2025 року до теперішнього часу продовжують стягувати з позивача аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 .
Оскільки дитина з червня 2025 року проживає з ним, перебуває на його повному утриманні, вважає, що підстав для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки немає. Просить припинити стягнення з червня 2025 року з часу реєстрації дитини за його місцем проживання, посилаючись на норми ст.ст.267-271 СК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка на даний час виїхала разом із молодшими дітьми до Німеччини, будь-якої участі у вихованні доньки не приймає, не утримує її, а аліменти, котрі нараховує орган ДВС, продовжують утримувати з нього на користь відповідачки безпідставно. Просить позов задовольнити повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує, наслідки ухвалення заочного рішення йому зрозумілі. Згідно заяви вважав можливим ухвалити рішення у його відсутності.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 

Суд, взявши до уваги позицію позивача, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (арк.с.12). 

Рішенням Заводського районного суду від 10.01.2014 року з позивача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.с.14-15). Сплата аліментів на користь відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, виданим головним державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (арк.с.17-18).
Донька ОСОБА_5 мешкає разом з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується актом про підтвердження факту проживання №52/15/1 від 10.11.2025 року (арк.с.21) та знаходиться на його утриманні.
Відповідно до п.17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. 
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язок з утримання неповнолітньої дитини покладається як на матір, так і на батька дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно ст. 273 Сімейного кодексу України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідачки є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.
Згідно зі ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти є власністю дитини і використовуються за цільовим призначенням. Якщо дитина проживає з платником аліментів та перебуває на його утриманні, стягнення коштів з нього на користь іншого з батьків є порушенням закону. 
У спорах про припинення стягнення аліментів ключовим доказом є те, з ким саме з батьків проживає дитина на момент ухвалення рішення суду. 
Суд при розгляді спору має насамперед керуватися принципом найкращих інтересів дитини, забезпечуючи її всім необхідним для повноцінного розвитку.
Суд бере до уваги правову позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22), "існування судового рішення 2019 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням noaoo? 181 NE Oe?a?ie за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Так, судом встановлено, що дитина, на утримання якої з позивача стягнуто аліменти, проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с. 21). ОСОБА_5 відвідує ліцей № 24 м. Кам`янське, отримувала медичну допомогу з серпня по листопад 2025 року у лікаря стоматолога у м. Кам`янському, що підтверджено довідками (арк.с.19, 20).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Питання стосовно утримання молодших дітей, котрі згідно позову мешкають разом з відповідачкою, не є предметом даного судового розгляду.
Отже, зважаючи на встановлені по справі обставини, беручи до уваги досліджені на їх підтвердження докази, керуючись наведеними правовими позиціями Верховного Суду, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги та припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, починаючи від дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки згідно ст. 445 ЦПК України поворот виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів не допускається.
Також суд з метою ефективного судового захисту інтересів позивача вважає необхідним визнати виконавчий лист про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК Україниз відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179-181, 273 Сімейного кодексу України, 
ст. ст. 12, 81, 137, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354, 355, 445 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2014 року у справі №208/9959/13-ц, починаючи від дати набрання даним судовим рішенням законної сили.

Виконавчий лист № 208/9959/13 від 10.01.2014 року виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.04.2026 року.

Головуючий суддя  Погребняк Т.Ю.