Справа № 349/452/25 
Провадження № 1-кп/349/44/26

В И Р О К
іменем України
22 червня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
в складі судді ОСОБА_1 
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024090000000689 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Радехів Радехівський район Львівська область, зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проходив військову службу за призовом під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні солдат, такий, що працює, раніше несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, 

учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
обвинувачений ОСОБА_5 
захисник ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились в придбанні, носінні, зберіганні та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких встановлених судом обставин.
У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року ( із змінами та доповненнями), та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів по зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року ( із змінами та доповненнями ), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч передбаченому законом порядку, з метою подальшого носіння, зберігання та збуту, придбав ручну гранату іноземного виробництва з маркуванням «GHO-І RDX», ручну гранату іноземного виробництва з маркуванням «FUZE М213КІА11В 021-008.GRANADE.HANDFRAG.DELAYM-67 IDMPBSTL11H009-012», 300 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 7,62 мм, 90 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 7,62 мм, 146 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, 950 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,56 мм, 180 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, 28 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 12,7 мм, 26 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 7,62 мм, 617 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, які належать до категорії бойових припасів та вибухових пристроїв, а також нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова модернізований (АКМ) із серійним номером НОМЕР_1 , калібру 7,62 мм, автомат Калашникова зразка 1974 року із складним прикладом (АКС) із серійним номером № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм, які належать до категорії вогнепальної зброї, які переніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та збут, придбаних ним 90 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 7,62 мм, 146 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, які належать до категорії бойових припасів та автомата Калашнікова (АКМ) із серійним номером ФЛ2512, калібру 7,62 мм, що належить до категорії вогнепальної зброї, усвідомлюючи, наслідки своїх суспільно небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнувального характеру вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв в результаті їх неконтрольованого обігу, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 29 листопада 2024 року приблизно о 12 год 20 хв прибув на автомобілі марки “VOLVO V70”, реєстраційний номер НОМЕР_3 в с. Задністрянське Бурштинської територіальної громади Івано-Франківської області, де діючи умисно, збув ОСОБА_10 вказані патрони та автомат, за що отримав грошові кошти у розмірі 31 500,00 гривень.
Продовжуючи злочинну діяльність, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, діючи умисно, повторно, 14 грудня 2024 року ОСОБА_5 взяв 300 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 7,62 мм, які належать до категорії бойових припасів та переніс їх до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: Львівська область, м. Радехів, вул. Транзитна, 19, та о 09 год 54 хв користуючись її послугами, здійснив передачу вищевказаних патронів за накладною № 59001280274124 ОСОБА_11 , який 16 грудня 2024 року здійснив переадресацію вказаного відправлення на відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою:м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 8 за накладною № 59001281532287 та 16 грудня 2024 року о 15 год 55 хв, отримавши вказане відправлення здійснив його оплату у розмірі 8 460,00 гривень.
Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний умисел на збут бойових припасів та вибухових пристроїв, отримавши 16 грудня 2024 року від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 8 460,00 гривень, дотримуючись попередніх домовленостей із ним, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, взяв ручну гранату іноземного виробництва з маркуванням «FUZE М213КІА11В 021-008. GRANADE. HANDFRAG. DELAYM-67 COMPBSTL11H009-012», яка належить до категорії бойових припасів та вибухових пристроїв, та переніс її до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: Львівська область, м. Радехів, вул. Транзитна, 19, де о 18 год 35 хв користуючись її послугами, здійснив передачу вищевказаної гранати за накладною № 59001285640714 ОСОБА_11 .
Продовжуючи злочинну діяльність, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 05 лютого 2025 року ОСОБА_5 перевіз в автомобілі марки “VOLVO V70”, реєстраційний номер НОМЕР_4 автомат Калашникова зразка 1974 року із складним прикладом (АКС) із серійним номером № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм, що належить до категорії вогнепальної зброї, ручну гранату іноземного виробництва з маркуванням «GHO-І RDX», 950 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,56 мм, 180 патронів до військової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва калібру 5,45 мм, які належать до категорії бойових припасів та вибухових пристроїв, та прибув на територію автозаправки “ОККО", що по вул. Мухи 1 в м. Рогатин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де діючи умисно, повторно, приблизно о 10 год 55 хв збув ОСОБА_11 вказаний автомат, ручну гранату та патрони, за що отримав грошові кошти у розмірі 60 000,00 гривень.
Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. 
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про те, що будучи солдатом у 1 відділенні охорони 3 взводу охорони роти охорони другу відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після звільнення з військової служби в запас займався волонтерською діяльністю , де возив військовослужбовцям необхідні речі в район Донецької області.
Не пригадує в якому році та місяці, а також населеному пункті виявив на обочині мішок в якому знаходилися два автомата Калашникова, значна кількість патронів різного калібру та дві ручні гранати, які він привіз додому, де зберігав по місцю проживання. 
В подальшому почергово в період з листопада 2024 року по лютий 2025 року в спосіб, який зазначено в обвинувальному акті збув вказану вогнепальну зброю, бойові припаси та дві ручні гранати особі на прізвище ОСОБА_12 , за що отримав грошові кошти.
У вчиненому щиро розкаявся та просив не призначати йому реального покарання, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина в якого інвалідність з дитинства та батька, який хворіє .
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
З`ясувавши та встановивши в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України обставини вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано  за ч.1 ст. 263 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в придбанні, носінні, зберіганні та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття та повне визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Керуючись приписами частин 1 та 2 статті 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Так вивченням особи обвинуваченого встановлено:
- згідно вимоги слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 від 21 січня 2025 року № 7303-2025, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався;
- згідно записів у військовому квитку серії НОМЕР_5 , витягу з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 лютого 2022 року №48, від 06 лютого 2023 року №37, службової характеристики від 04 березня 2025 року, довідки т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30 квітня 2026 року, солдат ОСОБА_5 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Збройних Силах України ( в з взводі охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в період з 26 лютого 2022 року по 06 лютого 2023 року . Звільнений з військової служби у запас згідно підпункту "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", а саме у звязку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
- згідно копій свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, ОСОБА_5 одружений та виховує разом із дружиною ОСОБА_14 двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є дитиною з інвалідністю до 18 років, дочку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 
- згідно відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні виданої Радехівською міською радою Львівської області 08 червня 2026 року №296, ОСОБА_5 зареєстрований з дружиною та трьома дітьми за адресою: АДРЕСА_1 ;
- згідно довідки-інформації виданої Радехівською міською радою Львівської області 20 лютого 2025 року №516, копії довідки-інформації виданої Радехівською міською радою Львівської області 09 червня 2026 року №04-17/1709 , довідки дільничого офіцера поліції відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП в Львівській області, характеристики складеної настоятелем храму Святого Миколая м.Радехів, ОСОБА_5 характеризується позитивно, скарг на нього не надходило та він не притягався до адміністративної відповідальності;
- згідно копій свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, виписок із медичних карт хворого , акта обстеження проживання від 09 червня 2026 року складеного комісією Радехівської міської ради , батько ОСОБА_5 - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є особою з третьою групою інвалідності загального захворювання безтерміново, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- згідно з досудової доповіді, складеної 08 травня 2025 року Червоноградським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється, як середній. Можливе виправлення його без ізоляції від суспільства.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так в справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року), зазначено, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». 
У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
Окрім того, згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року в справі № 750/5031/18 зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Згідно ч.1 ст. 75 КК України,  якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зокрема син є дитиною з інвалідністю до 18 років, за місцем проживання скарг на його поведінку до органу місцевого самоврядування не поступало, проходив військову службу за призовом під час мобілізації, наявність обставин, що пом`якшують покарання, серед яких: щире каяття та повне визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок з досудової доповіді щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Всі ці дані в сукупності  дають підстави суду призначити обвнуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки, та застосувати положення ст.75 КК України, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків і застосування вимог ч.1 ст. 76 КК України та додаткового обов`язку, передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України  
Згідно ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Суд зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Так, відповідно до ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При визначені тривалості іспитового строку, який необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного покарання, вищенаведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі наведеного, суд визначає для обвинуваченого іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На думку суду, таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні в їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2025 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 60 000,00 грн, номіналами 120 купюр по 500 грн, які були вилучені під час обшуку автомобіля марки “VOLVO V70”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником та користувачем якого є підозрюваний ОСОБА_5 .
Згідно квитанції про передачу речових доказів №113 вказані грошові кошти передані на відповідальне зберігання стороною обвинувачення у відділення АТ КБ "ПриватБанк" , комірка №11.
Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За змістом ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. 
При цьому: 
- майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;
- гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;
- гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
- документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
За змістом ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Таким чином на підставі ч.1 ст.96-1, п.1 ч.1 ст.96-2 КК України необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь держави грошові кошти в сумі 39 960,00 гривень, як такі, що одержані внаслідок вчинення ним умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того ч.6 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Отже з врахуванням вимог ч.4 ст.174 КПК України та ч.6 ст.96-2 КК України необхідно скасувати арешт грошових коштів в сумі 60 000,00 грн , накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2025 року, та повернути їх на рахунок законного володільця – СБУ в Івано-Франківській області.
На залучення експертів було витрачено кошти на загальну суму 34 223,70 грн, які є процесуальними витратами та на підставі ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
З протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину встановлено, що 05 лютого 2025 року о 11 год 15 хв ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 К України.
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 квітня 2025 року включно, з визначенням застави в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 гривень. У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
07 лютого 2025 року ОСОБА_14 внесено заставу, та цього ж дня підозрюваного звільнено з місць попереднього ув`язнення, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №5103-07-003/С від 07 лютого 2025 року та довідкою про звільнення І-ФР №10543 від 07 лютого 2025 року .
На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 05 лютого по 07 лютого 2025 року необхідно зарахувати обвинуваченому в строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373- 374 КПК України, 

УХВАЛИВ: 

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому  покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки з випробуванням з іспитовим строком на 2 ( два) роки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_5 додатково покласти обов`язок:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 05 лютого по 07 лютого 2025 рокуз розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід для ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - заставу.
Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 90 840,00 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_14 .
На підставі ч.1 ст.96-1, п.1 ч.1 ст.96-2 КК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави грошові кошти в сумі 39 960,00 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2025 року на грошові кошти в сумі 60 000,00 грн, номіналами 120 купюр по 500 грн, які передано на зберігання у відділення АТ КБ "ПриватБанк", комірка №11 , та на підставі ч.6 ст. 96-2 КК України повернути їх на рахунок законного володільця – СБУ в Івано-Франківській області.
Долю інших речових доказів і документів, які були надані суду, вирішити на підставі ч.9 ст.100 КПК України, а саме:
- автомат Калашникова зразка 1974 року із складним прикладом ( АКС) № НОМЕР_2 з магазином, автомат Калишникова модернізований ( АКМ ) № НОМЕР_1 з 3 магазинами, 612 патронів калібру 5,45 мм, 20 патронів калібру 7,62 мм, 25 патронів калібру 12,7 мм, 1 103 патрони, 295 патронів калібру 7,62 мм, 88 патронів калібру 7,62 мм, 141 патрон калібру 5,45 мм - передати на потреби військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України; 
- металеві фрагменти та частини ручних гранат з маркуванням «GHO-І RDX», М67, П-67-М, фрагменти сигнального патрона "РСП-30", фрагменти ручної димової гранати "РДГ-554", самозарядний пістолет "Сталкер" та 29 пістолетних сигнальних патронів калібру 9 мм , картонну коробку, поштове упакування із поштового відправлення ТОВ "Нова Пошта" - знищити;
- транспортний засіб марки “VOLVO V70”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ключ від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , мобільний телефон марки "Iphone 11" із сім-картою мобільного оператора ПрАТ "Київстар", дві банківські карти АТ КБ "ПриватБанк", одну банківську карту АТ "Універсал Банк" - повернути ОСОБА_5 ;
- квитанції з отримання поштового відправлення ТОВ "Нова Пошта", цифровий носій інформації формату DVD-R з відеозаписом з ТОВ "Нова Пошта", цифровий носій інформації формату DVD-R з скріншотами переписки в чаті платформи "ОLX" та месенджеру " Telegram"- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_8 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на загальну суму 34 223,70 грн ( реквізити рахунку:24060300 "Інші надходження, отримувач - ГУК в Ів-Фр. обл/ ТГ Ів.-Фр./ 24060300, код отримувача ( ЄДРПОУ) - 37951998, банк отримувача - Казначейство України ( ел. адм. подат.), рахунок : UA368999980313040115000009612 ). 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1