Провадження № 3/679/111/2026
Справа № 679/476/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 травня 2026 року м.Нетішин
Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Сопронюк О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Нетішинського міського суду Хмельницької від 09.02.2026, направлену за ч.2 ст.130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
02.04.2025 о 00 годин 50 хвилин у м.Нетішин по вул.Ринкова, буд.4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером «Crosser CR-17» з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом порядку в медичному закладі м.Нетішин відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Оліферук Ж.А. заявила клопотання про закриття провадження у справи про адміністративне правопорушення, в якому просила закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно ч.7 ст.121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби. З матеріалів справи вбачається, що засіб, яким керував ОСОБА_1 , є електричним скутером та відповідно до ДСТУ 2984-95 не відноситься до категорії засоби транспортні дорожні. Терміни та визначення «електричні скутери» не відносяться до транспортних засобів, призначених для використання на автомобільних дорогах державного значення. Також вони відповідно до вимог діючого законодавства не підлягають державній реєстрації і не потребують оформлення водійських прав певної категорії.
Окрім цього, визначення термінів транспортний засіб та механічний транспортний засіб міститься у діючих Правилах дорожнього руху. Відповідно до п.1.10 розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на мопеди, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. 
Транспортними засобами, у зв`язку з керуванням якими настає відповідальність згідно диспозиції ст.130 КУпАП, виступають всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигуна потужністю понад до 4 кВт. Отже, в чинному законодавстві немає окремого визначення терміна "електроскутер". Зазвичай він означає двоколісний транспортний засіб з електродвигуном потужністю понад 0,3 кВт (300 Вт). Така техніка може належати до однієї з наступних категорій, зазначених у Правилах дорожнього руху України: немеханічний транспортний засіб (до цієї категорії відноситься електротранспорт потужністю менше 3 кВт, для керування яким посвідчення водія не потрібне); мопед (дво- або триколісний транспортний засіб з електродвигуном від 3 до 4 кВт, для керування яким потрібний водійський документ категорії А1); мотоцикл (до цієї групи належить електротранспорт, потужність якого перевищує 4 кВт, для керування яким потрібне посвідчення водія категорії А).
Захисник вважає, що беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП суду не надано. З відеозаписів з місця події вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 поліцейськими не встановлено будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, окрім нібито різкого запаху алкоголю з порожнини роту. Зіниці очей ОСОБА_1 належним чином не перевірялися, а тремтіння пальців рук в нього відсутнє. 
Відтак, беручи до уваги, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто його вина не доведена поза розумним сумнівом, провадження у справі підлягає закриттю на п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника – адвоката Оліферук Ж.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно з п.п.1.1, 1.9 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні: знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Процедура та порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння регулюється ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 із змінами внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ №338/825 від 16.05.2025 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.п.2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Згідно з п.п.6-8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також показаннями технічних приладів, даними відеозапису, тощо, а також іншими документами.
Об`єктивно вина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №629841 від 02.04.2026, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.04.2026, згідно яких у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився;
- відеозапису з місця події, що долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано, як поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він відмовляється від проходження такого огляду. Після цього відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оголошено його, запропоновано підписатися в протоколі, однак він відмовилася від підпису;
- постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.02.2026, яка набрала законної сили 04.03.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Доводи захисника про те, що електричний скутер, яким керував ОСОБА_1 , не відноситься до категорії транспортні засоби, за керування якими з порушенням вимог ПДР настає адміністративна відповідальність передбачена ст.130 КУпАП, суддя вважає необґрунтованими.
Так, Законом України від 24 лютого 2023 року №2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено поняття:
- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1 000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Вказаними поняттями доповнено і Закон України «Про автомобільний транспорт».
Таким чином електроскутери, електросамокати, гіброскутери, електровелосипеди та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. 
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами, не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку, підлягає притягненню до відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.
Крім того, згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон № 2956-IX від 24 лютого 2023 року із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (в т.ч. ПДР), а тому при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку необхідно враховувати вимоги Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
У даному випадку не береться до уваги поняття «транспортного засобу», яке визначене у примітці до ст.121 КУпАП, оскільки у цій нормі чітко визначено перелік правопорушень, яких стосується таке поняття (121-126, 127-1 128-1, частинах першій і другій ст.129, ст.ст.132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП) і серед цих правопорушень відсутня ст.130 КУпАП.
В цьому контексті суддя приймає до уваги висновки, викладені у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за якими використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електричний скутер, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суддя зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
За вказаних обставин, електроскутер «Crosser CR-17», яким керував ОСОБА_1 і який приводиться в дію за допомогою електродвигуна, є електричним колісним транспортним засобом та охоплюється поняттям «транспортний засіб», незалежно від його потужності, а тому підпадає під регулювання ст.130 КУпАП.
Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. 
На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що матеріалах справи про адміністративне правопорушення є достатньо належних, допустимих та достовірних доказів, які не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена повторно протягом року.
При накладенні адміністративного стягнення враховую вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, підвищену суспільну небезпечність вчиненого порушення, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, і приходжу до переконання, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП – у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, що буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Згідно ч.2 ст.317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Відповідно до ст.37 КУпАП строк позбавлення спеціального права обчислюється роками, місяцями або днями.
За таких обставин, оскільки санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, а постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.02.2026, яка набрала законної сили 04.03.2026, ОСОБА_1 призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, до закінчення строку дії такого стягнення ОСОБА_1 вчинив нове адміністративне правопорушення, за вчинення якого застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, тому до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення слід приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накладеного постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.02.2026 – 9 (дев`ять) місяців 6 (шість) днів.
Таким чином, на підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки слід приєднати невідбуту частину стягнення згідно з постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.02.2026 та остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 9 (місяців) місяців 6 (шість) днів.
Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, з ОСОБА_1 у дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ч.2 ст.130, ст.ст.30, 33, 34, 40-1, 283-285, 287-289 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.3 ст.30 КУпАП, до призначеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.02.2026 та остаточно призначити ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців 6 (шість) днів.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Реквізити для сплати штрафу: код класифікації доходів бюджету: 21081300; протокол серії ЕПР1 №629841, рахунок UA748999980313060149000022001, отримувач ГУК у Хмельницькій області/Хмельницька обл./ 21081300, код за ЄДРПОУ- 37971775, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Оригінали квитанцій про сплату штрафу та судового збору обов`язково необхідно надати суду.

Повний текст постанови складено 01.06.2026.

Суддя О.В. Сопронюк