Провадження № 2-а/641/33/2026 	Справа № 641/359/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року         м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Крамаренко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 641/359/26
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 20.01.2026 року звернувся до Слобідського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову № 3021 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позову посилається на те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500 грн. Постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , як особа яка визнана обмежено придатною до військової служби, не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2025 року з метою визначення придатності до військової служби. Позивач вважає, що вказану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав. У протоколі № 2770 від 01.09.2025 року невірно вказано зареєстроване місце проживання позивача, а саме номер квартири. Також вказано, що військовозобов`язаний (рядовий запасу) ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 29.10.2007 року був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний стан. Проте позивача було визнано непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний стан 29.10.2007 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , та на даний час позивач перебуває на обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_6 . В постанові № 3021 також дублюються ці невірні дані. Позивач ніколи не перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також зазначає, що в постанові № 3021 від 12.09.2025 року вказано, що він самостійно не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, чим порушив ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оборону України", яка регулює права та обов`язки громадян України у сфері оборони, та відповідно до якої громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства. Однак належних та допустимих доказів проходження позивачем військової служби, служби у військовому резерві та у запасі відповідачем не надано. Також зазначає, що з часу введення військового стану минуло 4 роки, а з постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року - 1 рік 5 місяців, а тому станом на момент винесення постанови № 3021 від 12.09.2025 року сплив строк для притягнення до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що відсутні докази направлення йому повістки про виклик для розгляду справи на 12.09.2025 року. Крім того, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Також зазначає, що він 01.09.2025 року був направлений для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби і з 01.09.2025 року почав проходити ВЛК, про наявність постанови № 3021 від 12.09.2025 року не знав, та дізнався вже з відповіді на адвокатські запити.
02.02.2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_8 до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що за наявними обліками ІНФОРМАЦІЯ_9 та відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України ОСОБА_1 - є військовозобов`язаний, рядовий запасу, перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 та з 01.09.2025 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 та підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Та відповідно до рішення військово-лікарської комісії визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час та не є особою з інвалідністю. Однак у встановлений законодавством термін, а саме з 04.05.2024 по 05.06.2025 позивач самостійно не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, та не пройшов повторний медичний огляд, чим в особливий період не виконав вимоги п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ № 3621-ІХ від 21.03.2024 року, чим порушив ч. 3, ч. 10, ст. 1, ч. 13 ст. 2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 17 ЗУ "Про оборону України". Немишлянський ТЦК звернувся до ВП 3 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для доставлення позивача до ТЦК та СП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення. По прибуттю позивача до ІНФОРМАЦІЯ_9 , у супроводженні працівника поліції, 01.09.2025 року було встановлено, що позивач не має оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Так 01.09.2025 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол № 2770 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач отримав особисто другий примірник протоколу, про що особисто поставив свій підпис. Після особистого ознайомлення з протоколом, позивач надав пояснення, що не пройшов ВЛК з власної необачності. Протокол складений при особистій присутності позивача, визначена дата та час розгляду справи. 12.09.2025 року відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне позивачем. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився без поважних причин. Копію постанови від 12.09.2025 № 3021 позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (№6106810951316), яку було повернуто з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Щодо невірно зазначеної адреси місця проживання позивача в протоколі та постанові представник відповідача зазначає, що позивач не мав при собі документів, які підтверджують місце реєстрації, а документ який посвідчував особу, та за яким можливо ідентифікувати особу - надав посвідчення водія, а адреса місця проживання була зазначена зі слів позивача. Також помилково зазначено, що рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 29.10.2007 року був визнаний непридатним до військової служби, в той час як позивача визнано непридатним рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 29.10.2007 року. Про існування вказаних помилок відповідачу стало відомо лише з позову. Після особистого ознайомлення з протоколом, будь-яких зауважень, доповнень або щодо можливих технічних/друкарських помилок або невідповідності інформації у протоколі від позивача не надходило. Крім того, вищевказана технічна/друкарська помилка не змінює суті документа та предмету порушення. Строк проведення медичного огляду не може перевищувати 6 днів, а за необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження - 14 днів. Станом з 01.09.2025 року по теперішній час ОСОБА_1 військово-лікарську комісію не пройшов, що підтверджується витягом з АІКС "Оберіг", а тому ствердження позивача, що він проходить по теперішній час медичний огляд, є хибним та прийняттю до уваги не підлягає.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 копії матеріалів справи відносно ОСОБА_1 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Крамаренко В.П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять адміністративний позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у відповідних поясненнях просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши заявлені позовні вимоги та докази в їх обґрунтування, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З копії паспорта ОСОБА_1 встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії військового квитка серії НОМЕР_1 встановлено, що 29.10.2007 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби, та цього ж дня призовною комісією Фрунзенського району м. Харкова зараховано в запас.
01.09.2025 року працівником поліції ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_13 був доставлений ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки про доставлення (супроводження) № 2771/ГрБр від 01.09.2025 року.
Згідно з протоколом № 2770 від 01.09.2025 року, складеним начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 капітаном ОСОБА_3 , 01.09.2025 року о 10:00 год. військовозобов`язаний (рядовий запасу) ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 29.10.2007 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, з дня набрання чинності Закону від 21.03.2024 № 3621-ІХ, протягом встановленого терміну з 04.05.2024 ро 05.06.2025 самостійно не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, та не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим 06.06.2025 року о 00:00 год., в особливий період, порушив вимоги п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ від 21.03.2024 № 3621-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оборону України", чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.09.2025 року о 16:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить проставлення ОСОБА_1 особистого підпису в протоколі. Також в протоколі, в графі надання пояснень, ОСОБА_1 зазначив, що він не пройшов ВЛК з власної необачності.
12.09.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову № 3021 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. Відповідно до вказаної постанови, військовозобов`язаний (рядовий запасу) ОСОБА_1 , якого визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ від 21.03.2024 № 3621-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оборону України", чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
01.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 з заявою про оформлення його на військову службу за контрактом до лав ЗСУ.
01.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_1 видано направлення для визначення придатності до військової служби; визначення придатності до військової служби за контрактом. ВЛК відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП "Міська поліклініка № 25" ХМР. Дата початку медичного огляду 02.09.2025 року.
Надаючи оцінку правовідносинам сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII), особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Так, 24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні №2102-ІХ», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Відповідно до статті 2 Закону № 3543-XII, правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з частиною 3 статті 22 Закону № 3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Крім того, нормами абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII зі змінами (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України встановлено Законом № 3543-XII, частиною 1 статті 4 якого передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Так, пунктами 68, 80 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок №560), передбачений порядок медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Обов`язок проходити медичний огляд також визначений абзацом 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Аналіз вищенаведених норм дає можливість дійти висновку, що положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, а відмова від проходження медичного огляду ВЛК суперечить чинному законодавству. Проходження медичного огляду ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
Так, 04.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-IX від 21.03.2024.
Зміни були внесені, зокрема, до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 38, ст. 324 із наступними змінами), а саме до статей 14 та 26. Внаслідок таких змін поняття «обмежена придатність» для визначення придатності особи до військової служби, виключене.
Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Тобто, оскільки таке поняття як «обмежена придатність» виключене з Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», законодавець передбачив обов`язок громадян, які належали до категорії з «обмеженою придатністю», пройти повторний медичний огляд для визначення придатності до військової служби з урахуванням внесення змін до законодавства.
При цьому, неухильне дотримання кожним законів України передбачено статтею 68 Конституції України.
Так, статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано КУпАП.
Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як визначено статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в зв`язку з непроходженням ним у термін до 05.06.2025 року повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби та незвернення до ТЦК та СП чи через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. 
Як вбачається з матеріалів справи, з 05.05.2024 по 05.06.2025, повторно медичний огляд позивач не проходив, що підтверджено ним також у судовому засіданні.
При цьому, на позивача як на особу, визнану обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-IX від 21.03.2024, в редакції Закону №4235-ІХ від 12.02.2025, покладався обов`язок пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 шляхом самостійного звернення до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що оскільки позивач самостійно не вжив заходів щодо отримання направлення на ВЛК для походження повторного медичного огляду до 05.06.2025 і такий огляд не проходив, відповідно в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Доводи позивача про те, що він проживає за адресою реєстрації, однак у період з 05.05.2024 по 05.06.2025 від ТЦК йому не надходило та не вручалось направлення для проходження ВЛК, а тому його дії є правомірними, спростовуються вимогами чинного законодавства, якими саме на позивача було покладено обов`язок щодо самостійного отримання направлення на ВЛК.
Суд також відхиляє доводи позивача про те, що він весь час перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а протокол та постанова відносно нього були складені ІНФОРМАЦІЯ_15 у АДРЕСА_2 , оскільки 01.09.2025 позивача було взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_7 у АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи.
Доводи про те, що позивача не було повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються особистим підписом позивача ОСОБА_1 у протоколі № 2770 від 01.09.2025 року, в якому зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12.09.2025 року о 16-00.
Доводи представника позивача про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до Закону України №4235-ІХ від 12.02.2025 «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
При цьому, згідно з частиною 9 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Як встановлено з матеріалів справи, вчинення позивачем правопорушення було виявлено 01.09.2025, що підтверджується протоколом № 2770 від 01.09.2025. Постановою № 3021 від 12.09.2025 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, у зв`язку з порушенням вимоги до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та накладено штраф у сумі 25500 грн, тобто протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення та не пізніше одного року з дня його вчинення.
Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про те, що адміністративне стягнення на позивача було накладено у строк, передбачений частиною 9 статті 38 КУпАП.
На підставі наведеного, відповідачем правомірно 12.09.2025 року притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
При цьому, суд зазначає, що доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом оцінені судом в ухвалі від 21.01.2026 року, якою поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим позовом. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутній не був, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався тільки після надання відповіді на адвокатський запит, після отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 без зайвих зволікань звернувся до суду з цим позовом. З огляду на викладене, доводи відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду та закриття провадження є необґрунтованими.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про залишення постанови № 3021 від 12.09.2025 року без змін, а позовної заяви ОСОБА_1 - без задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ч. 5 ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову № 3021 від 12.09.2025 року - без змін.
Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач:  ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складено 18.05.2026 року.

Суддя	  	С.  О.  Ященко