Провадження № 3/742/487/26 
Єдиний унікальний № 742/1992/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді     Павлова В.Г., 
при секретарі судового засідання   Рубан Ж.О.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

за участі:
захисника – адвоката Хопти С.Г.,
УСТАНОВИВ:
05.04.2026 р. о 22 год. 37 хв. в м. Прилуки по вул.В.Чорновола, 133, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Honda Civic /д.н.з. НОМЕР_1 / в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alkotester - 6820», результат огляду 1,62% проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 А ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В судове засідання  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, особисто не з`явилась, забезпечила представлення своїх інтересів захисником. 
З урахуванням положення ст.268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст.277 КУпАП в частині строків розгляду, з огляду на вжиті заходи для належного інформування про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .
Захисник-адвокат Хопта С.Г. просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в діях його підзахисної складу адміністративного правопорушення. Узагальнений зміст заперечень зводився до порушення поліцейським процедури проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, використання нестерильного мундштука та непроведення контрольного забору повітря приладом. Захисник зазначив, що водій не висловила чіткої та однозначної згоди з результатами тесту, а її підпис у протоколі та визнання факту вживання алкоголю були наслідком юридичної необізнаності та нерозуміння своїх прав, що на думку захисту, нівелює доказову силу результатів технічного приладу.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП, складом адміністративного правопорушення є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 2.9 А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №633044 від 05.04.2026 р. та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 05.04.2026 р. о 22 год. 37 хв. в м.Прилуки по вул.В.Чорновола, 133, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Honda Civic» /д.н.з. НОМЕР_1 / та була зупинена працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху.
В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягається до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання факту керування транспортним засобом, що узгоджується з послідовними поясненнями останньої наданих на місці зупинки автомобіля, та підтверджується матеріалами відео фіксації, суд вважає доведеним факт керування автомобілем «Honda Civic» /д.н.з. НОМЕР_1 / саме ОСОБА_1 . 
Відтак, суд вважає доведеним факт виконання  ОСОБА_1 функцій водія, тобто остання є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Проаналізувавши обставини проходження водієм відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного висновку.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.п.2,6,7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (запах алкоголю з порожнини рота). Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останньої було виявлено вище зазначену ознаку алкогольного сп`яніння, яка в подальшому стали підставою для проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotester - 6820», результат огляду позитивний 1, 62% проміле.
Вказані обставини, а саме результати огляду на місці зупинки, свідчать про те, що поліцейським вірно визначено наявність ознак алкогольного сп`яніння та підставно запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність помилки у візуальному визначенні працівником поліції ознак такого сп`яніння у водія. 
Твердження сторони захисту про те, що виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння були удаваними спростовуються переглянутим відеозаписом. Так, працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 запах алкоголю з`ясував чи не вживала вона алкоголь, натомість остання повідомила, що вживала слабоалкогольні напої. Тобто, оголошення працівником поліції виявлених у водія ознак передував її детальний огляд, і лише після виявлення алкоголю з порожнини рота, з урахуванням її подальшої поведінки, давали більш чим обґрунтовані підстави для підозри про перебування  ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Суд особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі. 
На вказаному відеозаписі безперервно зафіксовано як процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так і поетапне складання працівниками поліції адміністративного протоколу. Жодних заперечень з приводу достовірності отриманих результатів під час проведення огляду із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotester - 6820» ОСОБА_1 не висловлювала. Натомість, після усвідомлення можливості бути притягнутою до відповідальності за ст.130 КУпАП, неодноразово пропонувала поліцейським врегулювати ситуацію в поза процесуальний спосіб.
Згода ОСОБА_1 з результатом огляду підтверджується наданими письмовими поясненнями в адміністративному протоколі в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був підписаний водієм без зауважень та доповнень.
Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 надати заперечувальні пояснення щодо отриманих результатів огляду безпосередньо в момент складання протоколу та акту огляду, захисник у судовому засіданні не повідомив.
Що стосується доводів сторони захисту щодо дотримання технічного регламенту огляду. Захист стверджує, що поліцейським було надано прилад «Drager Alcotest 6820» із заздалегідь встановленим мундштуком та не проведено контрольний забір повітря, що суперечить вимогам Інструкції з експлуатації. Однак, суд зазначає, що за результатами перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського (бодікамери), судом встановлено факт приєднання мундштука до спеціального технічного приладу «Drager»у присутності водія. Крім того, конструкція приладу «Drager Alcotest 6820» передбачає його автоматичне самотестування при ввімкненні. У разі наявності залишків парів етилового спирту в системі або навколишньому середовищі, прилад видає повідомлення про помилку та блокує можливість проведення тесту. Таким чином, успішне проведення тесту з результатом 1,62‰ саме по собі підтверджує належний технічний стан приладу на момент огляду.
Посилання захисту на те, що прилад проходив калібрування майже рік тому (10.06.2025р.), не може бути підставою для визнання результатів недійсними. Відповідно до технічної документації виробника та нормативних актів МВС, міжповірочний інтервал для засобів вимірювальної техніки такого типу становить 12 місяців. Станом на 05.04.2026р. термін дії свідоцтва про повірку (калібрування) не закінчився, отже, прилад був придатним для використання.
Щодо категоричної незгоди водія та направлення до закладу охорони здоров`я. Адвокат наголошує на порушенні ч.3 ст.266 КУпАП, стверджуючи, що водій була не згодна з результатом, а поліцейський проігнорував це та не забезпечив огляд у лікаря. Суд звертає увагу на зміст підписаного ОСОБА_1 протоколу та акту огляду. У графі для зауважень водієм власноручно внесено запис «Згодна», що завірено її особистим підписом. Процесуальний обов`язок поліцейського щодо направлення особи до медичного закладу виникає лише у разі незгоди водія з результатом на місці або відмови від тестування (п.7 Розділу І Інструкції №1452/735). 
Суб`єктивна емоційна реакція особи на цифрові дані технічного приладу не є тотожною процесуальному запереченню результатів огляду та не звільняє особу від необхідності чіткого висловлення своєї позиції. Суд зазначає, що здивування ОСОБА_1 результатом огляду було обумовлено виключно суб`єктивною недооцінкою водієм ступеня свого сп`яніння, оскільки остання неодноразово наголошувала на своєму адекватному стані, що зафіксовано на відеозаписі. Така поведінка є характерною для стану сп`яніння, коли особа втрачає здатність критично оцінювати власну психомоторну активність. Оскільки матеріали справи не містять жодного письмового чи зафіксованого на відео факту висловлення незгоди з результатами проведеного огляду, процедура вважається дотриманою.
Додатково суд зазначає, що зафіксовані на відеозаписі неодноразові намагання ОСОБА_1 запропонувати працівникам поліції неправомірну вигоду за нескладання протоколу, не лише свідчать про її намір уникнути відповідальності у поза процесуальний спосіб, а й прямо підтверджують її повне усвідомлення факту порушення ПДР та перебування у стані сп`яніння. Така поведінка особи є несумісною з позицією про «незгоду» з результатом чи «технічну помилку» приладу. Адже логічна поведінка особи, переконаної у власній невинуватості або технічній несправності приладу, полягає у вимозі проведення альтернативного дослідження чи медичного огляду, а не у спробах схилити службових осіб до корупційних дій з метою приховання правопорушення.
Судом враховано посилання захисту на справу «Коробов проти України» та принцип «поза розумним сумнівом». Однак, у даній справі вина ОСОБА_1 підтверджується не лише технічними показниками приладу, а й сукупністю інших доказів: протоколом про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан сп`яніння; відеозаписом, на якому водій підтверджує вживання алкогольних напоїв («два слабоалкогольні напої»); зовнішніми ознаками сп`яніння, зафіксованими поліцейським (запах алкоголю).
Суд вважає докази поліції належними, допустимими та достатніми. Твердження про «юридичну необізнаність» водія не звільняє її від відповідальності за порушення п. 2.9 (а) ПДР, оскільки на відео зафіксовано роз`яснення їй прав у повному обсязі. Сама по собі наявність у особи права керування транспортними засобами, підтверджена відповідним посвідченням, свідчить про обізнаність водія з Правилами дорожнього руху та законодавством у сфері безпеки дорожнього руху, включаючи процедуру огляду на стан сп`яніння. 
За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п.2.9 «А» ПДР, скоїла правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. 
Позиція сторони захисту щодо відсутності у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
З урахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, дані про якого встановлені матеріалами справи та за відсутності будь-яких характеризуючих даних підтверджених доказами зі сторони захисту, відношення до скоєного адміністративного правопорушення, що полягало у запереченні його вчинення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що  ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції статті. 
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст.23, 24,33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору. 
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя  В.Г. Павлов