ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/4204/25
28 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з уточненими вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по листопад 2023 року у сумі 215 458,72 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату вказаної недоотриманої пенсії на користь ОСОБА_1 як члена сім`ї померлого пенсіонера, який проживав разом з ним на день смерті, відповідно до статті 61 Закону України №2262-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_2 , підполковник міліції у відставці, який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 (№2262-ХІІ). Після його смерті позивачу стало відомо, що за період 2019– 2023 років Пенсійним фондом не було виплачена частину належної йому пенсії. Згідно довідки Пенсійного фонду України, сума заборгованості становить 215 458,72 грн. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату зазначеної суми, однак листом від 27.06.2025 №2804/04-16 йому було відмовлено. 
Позивач вважає, що відмова є протиправною, оскільки до ст.61 Закону України №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові та залишаються недоодержаними у зв`язку з його смертю, виплачуються членам сім`ї, які проживають разом з пенсіонером на день смерті (або мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника), незалежно від строку нарахування боргу.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивач має право на отримання нарахованої, але не виплаченої за життя батька пенсії, як спадкоємець, а не як особа, що звернувся до Відповідача у порядку встановленому статті 61 Закону України №2262-ХІІ, а тому відмова відповідача у виплаті цих коштів є неправомірною.
Ухвалою суду від 16.07.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач 30.07.2025 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до підпункту 1 пункту 13 вищезазначеного Порядку передбачено, що для підтвердження факту проживання (разом з годувальником за однією адресою), беруться до уваги документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Під час звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України до звернення було подано: - копія паспорта ОСОБА_1 ; - витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ; - копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; - копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; - копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; - довідка від 19.06.2025 № 71 про проживання без реєстрації ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , яка видана Дочірним підприємством «Добродій-Сервіс-3» ТОВ «Добродій» ЛТД на основі акту опиту свідків; - реквізити АТ КБ «Приват Банк».
Проте, відсутні документи, що підтверджують факт проживання (реєстрації) за однією адресою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 і померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для виплати недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 позивачу.
Ухвалою суду від 17.09.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення.
Ухвалою суду від 01.10.2025 позовну заяву повернуто, у зв`язку із неусуненням недоліків. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №500/4204/25 – скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позивачем надіслано 10.04.2026 через систему "Електронний суд" заяву про уточнення позовних вимог з додатковими доказами по справі.
Ухвалою суду від 14.04.2026 прийнято справу до свого провадження та продовжено строк розгляду справи на 3 місяці.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , підполковник міліції у відставці, який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 (№2262-ХІІ).
Після смерті батька ОСОБА_2 позивачу стало відомо, що за період 2019-2023 років Пенсійним фондом не було виплачена частину належної йому пенсії. Згідно довідки Пенсійного фонду України, сума заборгованості становить 215 458,72 грн.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату зазначеної суми, однак листом від 27.06.2025 №2804/04-16 позивачу було відмовлено.
Відмова відповідача є протиправною, оскільки до ст.61 Закону України №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові та залишаються недоодержаними у зв`язку з його смертю, виплачуються членам сім`ї, які проживають разом з пенсіонером на день смерті (або мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника), незалежно від строку нарахування боргу.
Позивач є сином померлого, проживав разом з ним на день смерті (підтверджується копією довідки про місце проживання), звернувся до відповідача з заявою в межах 6- місячного строку після смерті (липень 2025 року), тому він має право на отримання всієї недоотриманої суми пенсії за період 2019-2023 рр. у розмірі 215 458,72 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ, на підставі якого отримував пенсію померлий ОСОБА_2 .
Відповідно до частини 3 статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Згідно з частиною 4 статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 ЦК України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Вказаний підхід суду щодо застосування ст. 61 Закону № 2262-ХІІ підтверджено Верховним Судом у постанові від 16.05.2023 у справі № 420/288/21.
Отже, суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Так, у відповідності до акту-довідки ДП "Добродій-Сервіс-3" ТОВ "Добродій" ЛТД №71 від 19.06.2025 ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать сусіди: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
З наведеного мотиву суд критично оцінює доводи представника відповідача про відсутність документів, що підтверджують факт проживання (реєстрації) за однією адресою ОСОБА_1 і померлого ОСОБА_2 .
Суд вважає, що Порядком №3-1 не визначено чітко, який саме документ має підтверджувати факт спільного проживання, а тому, такими підтвердженнями можуть бути як акт (довідка) від обслуговуючої організації, так і свідчення свідків, інші письмові докази. На думку суду, спільне проживання позивача із батьком ( ОСОБА_2 ) підтверджується Актом - довідкою від ДП "Добродій-Сервіс-3" ТОВ "Добродій" ЛТД №71 від 19.06.2025.
Більше того, позивачу було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії батька рішенням відповідача від 27.06.2025 ( ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тобто, позивач звернувся до пенсійного органу з метою виплати недоотриманої пенсії померлого батька у визначений чинним законодавством строк.
Відтак, з урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію, що підлягала виплаті його покійному батьку та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю.
При цьому, судом не беруться до уваги інші твердження відповідача, з огляду на встановлені обставини.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність протиправних дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю її чоловіка.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 14.07.2025 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по листопад 2023 року у сумі 215 458,72 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату вказаної недоотриманої пенсії на користь ОСОБА_1 як члена сім`ї померлого пенсіонера, який проживав разом з ним на день смерті, відповідно до ст.61 Закону України №2262-ХІІ.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.