Справа №: 307/2042/26
Провадження № 3/307/565/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року         м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М. М., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Якубова Б. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в режимі відеоконференції справу, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 12 травня 2026 року близько 17 год. 00 хв. на напрямку прикордонного знаку № 268 (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 800 метрів від державного кордону, у межах прикордонної смуги, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» був виявлений та затриманий при спробі незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року. 
22 червня 2026 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Якубов Б. В. подав суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що з протоколом про адмінправопорушення серії ЗхРУ № 339753 від 12 травня 2026 року неможливо погодитись, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а матеріали адміністративної справи вочевидь є сфальсифікованими з огляду на наступне. Викладені у довідці щодо проведення опитування 1-го громадянина України офіцером (оперуповноваженим) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу старшим лейтенантом ОСОБА_2 від 12 травня 2026 року не відповідають дійсності. Твердження: «В подальшому під час опитування було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання, неодноразово роздумував та в подальшому остаточно вирішив самостійно здійснити спробу незаконного перетину державного кордону, зокрема, здійснюючи пошук способу залишити межі території України в глобальної мережі «Internet», зокрема соціальних застосунках «Tik-Tok», «YouTube», «Telegram», а також, спілкуючись зі своїми друзями, які на даний момент проживають за межами території України, дізнався про можливість незаконного перетину державного кордону через річкову місцевість в межах Тячівського району, Закарпатської області. Надалі, за допомогою мобільного застосунку «Google Maps» визначився з місцем незаконного перетину, ним виявилася околиця н.п. Грушово, напрямок 276 прикордонного знаку (ділянка відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Так, 11 травня 2026 року останній потягом прибув із міста Полтави до міста Мукачево, де по прибуттю 12 травня 2026 року близько 14:30 год. останній придбав квиток на автобус зі сполученням «Мукачево - Солотвино» (слідує через н.п. Угля, Тячівського району, що дає змогу уникнути перевірки на п/н «КрП», на напрямку 254 п/зн.) та вирушив до н.п. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області, з метою втілення задуманого в реальність, заздалегідь підготувавши легенду мети слідування - відпочинком у гірській місцевості» - не відповідають дійсності.  ОСОБА_1 перебував у Закарпатській області у відрядженні, а обставини 12 травня 2026 року у дійсності розгортались наступним чином. ОСОБА_1 прокинувся приблизно о 07:00 годині ранку, зібрав свої особисті речі та разом із безпосереднім керівником поїхав до апарт-готелю «Косино». До приблизно 12:00 години вони перебували на роботі. Після цього керівник відвіз його на автовокзал та посадив на автобус, який прямував у напрямку Буковелю. Під час поїздки автобус здійснював зупинки на різних автостанціях. Під`їжджаючи до Тячівського посту, ОСОБА_1 висадили з автобуса для перевірки. Працівники перевірили його документи, сумку та мобільний телефон. У телефоні вони знайшли інформацію, яка їм не сподобалася. Після приблизно 30 хвилин очікування ОСОБА_1 відпустили та дозволили повернутися до автобуса. Після цього автобус продовжив рух. При в`їзді до міста Тячів ОСОБА_1 знову зупинили працівники прикордонної служби. Троє чоловіків запропонували йому сісти до службового автомобіля, після чого ОСОБА_1 доставили до їхнього підрозділу, де повторно перевірили його речі та повідомили, що в сумці можуть бути колючо-ріжучі предмети. ОСОБА_1 пояснив, що має із собою два канцелярські ножі, які використовував для роботи. Після цього ОСОБА_1 сказали роздягнутися, щоб перевірити, чи не приховано на тілі будь-які предмети. Згодом до приміщення зайшов чоловік, який представився працівником розвідки. Він попросив його увімкнути на телефоні режим польоту, після чого забрав телефон та відвів ОСОБА_1 до кабінету, де ставив запитання щодо місця проживання, маршруту поїздки, родичів, а також щодо того, чи спілкується він з особами на тимчасово окупованих територіях. Також ОСОБА_1 декілька разів фотографували: у наручниках та в присутності двох військовослужбовців. Після цього працівники почали оформлювати певні документи, без участі ОСОБА_1 , а він у той час очікував в іншому кабінеті. Приблизно за три години йому принесли документи для підпису. Частину з них роз`яснювали, як-от протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, інші документи він не читав та зі змістом не ознайомлювався, документи були підписані під тиском з боку правоохоронного органу, без права на залучення захисника за принципом «підпиши і ми тебе відпустимо швидше, то все формальність для звітності». Після цього ОСОБА_1 відвезли назад до посту, де з ним спілкувався працівник СБУ, який ставив аналогічні запитання щодо родичів, друзів, місця проживання та контактів. Також запитував про сім російських номерів, які були в телефоні. Після розмови ОСОБА_1 відпустили, і він очікував на транспорт у напрямку м. Мукачево. Згодом зупинили вантажний автомобіль (фуру), який прямував до м. Мукачево, та дозволили йому їхати з ним. Під час дороги ОСОБА_1 зателефонував керівникові та повідомив, що його зупинили і повернули назад. На заправці ОСОБА_1 пересів до автомобіля керівника та разом із ним поїхав назад до апарт-готелю «Косино». Однак, дорогою його знову зупинили на прикордонному посту. Працівники перевірили його документи та телефон. ОСОБА_1 пояснив їм обставини того, що сталося раніше, однак, зі слів працівників, вони поставилися до пояснень із недовірою. Вони зв`язалися зі штабом, після чого приїхав автомобіль, у якому перебували чоловік і жінка у військовій формі. Йому одягнули пластикові стяжки на руки та доставили до іншого підрозділу. Там повторно перевіряли його речі, телефон, ставили запитання щодо місця проживання, маршруту поїздки та причин його попереднього затримання. Також повідомили, що їм не сподобалася певна переписка в телефоні. Після цього ОСОБА_1 писав пояснення, підписував документи, а також копії паспорта. Частину документів надали йому для підпису без детального пояснення їх змісту. У приміщенні ОСОБА_1 перебував приблизно до 02:00 години ночі, після чого його відпустили. ОСОБА_1 відвезли до найближчого магазину, де він забрав свої речі та зателефонував керівнику з проханням його забрати. Після чого вони разом повернулися до апарт-готелю «Косино». На посту, який знаходився дорогою, керівник повідомив працівникам, що його відпустили. Документи ОСОБА_1 швидко перевірили та дозволили проїзд, після чого вони нарешті змогли поїхати до місця проживання, де перебували у зв`язку з роботою. Матеріали адміністративної справи містять, зокрема, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 травня 2026 року. Так, з даного протоколу та переліку вилучених речей, очевидно вбачається що це далеко не той набір, який необхідний людині для перетинку кордону та подальшої еміграції. Так, при ОСОБА_1 не було ані грошових коштів у достатній сумі, ані паспорту громадянина для виїзду за кордон, що цілком підтверджує відсутність наміру перетинати кордон. Представники Державної прикордонної служби, використовуючи просто факт перебування особи чоловічої статі на території контрольованого прикордонного району, вирішили створити видимість «активної» діяльності з виявлення правопорушників та, не розбираючись в обставинах справи, а суто маючи на меті поповнити статистику «злісних» правопорушників, склали протокол про нібито «намір» ОСОБА_1 незаконно перетнути кордон України з Румунією поза пунктами пропуску. По суті, Державна прикордонна служба України шляхом психологічного насилля зробила ще один показник, який завдає шкоди бізнесу в Україні та залякує молодь, яка дійсно готова працювати на добробут рідної країни та відбудовувати її. Сам факт перебування ОСОБА_1 разом з друзями у Закарпатській області у відрядженні, який є контрольованим прикордонним районом, очевидно не є свідченням того, що ОСОБА_1 мав на меті будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України. Крім того, в протоколі не зазначено перелік конкретний дій, які були вжиті ОСОБА_1 з метою незаконного перетину державного кордону і в чому конкретно була виражена спроба такого перетину. Матеріали адміністративної справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про підготовку ОСОБА_1 до спроби незаконного перетину кордону України поза пунктами пропуску, а містить лише формальну вказівку на даний факт інспектора прикордонної служби, яка побудована на незрозумілих домислах, на письмових поясненнях і незрозумілих посиланнях на вміст телефону ОСОБА_1 .. Проте, навіть якби він дійсно мав «намір» вчинити адміністративне правопорушення, сам намір спроби перетину державного кордону поза пунктами пропуску. Так званий «намір» не охоплюється диспозицією статті 204-1 КУпАП, відповідно, навіть за такої умови ОСОБА_1 все одно неможливо б було притягнути до адміністративної відповідальності. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вказаної події, крім того у справі відсутні відомості про речі і документи, які б свідчили про намір ОСОБА_1 на незаконний перетин державного кордону.
Також 22 червня 2026 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Якубов Б. В. подав суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що  ОСОБА_1 перебував у Закарпатській області у відрядженні, про що свідчать відеоматеріали, що додаються. Так, ОСОБА_1 тривалий час перебуває на заході країни, у зв`язку з наявною для нього роботою з встановлення різних конструкцій у відпочинкових комплексах, проведенню різного роду будівельних та монтажних робіт різного рівня складності, так на відео за підписом «відео 1» - зображено діяльність ОСОБА_1 у період перебування на роботі у Буковелі; на відео з підписом «відео 2» та фотознімку за підписом «Фото з роботи» - період виконання замовлень у Косино. Крім того, за наданими квитанціями monobank встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалися платежі у таких місцях та у такі часові проміжки: 11 травня 2026 року о 10:49 год. – м. Львів, платіж через Інфобус, сума 817, 40 гривень; 13 травня 2026 року о 12:01 год.– с. Запсонь, Косоньська громада, Берегівський район, Закарпатська область, магазин - сума 359, 00 гривень; 14 травня 2026 року о 18:54 год. – с. Запсонь, Косоньська громада, Берегівський район, Закарпатська область, магазин - сума 92, 00 гривень, 15 травня 2026 о 18:49 год. – с. Запсонь, Косоньська громада, Берегівський район, Закарпатська область, магазин - сума 185, 00 гривень; 15 травня 2026 року о 19:23 год. – с. Запсонь, Косоньська громада, Берегівський район, Закарпатська область, магазин - сума 55, 00 гривень, 16 травня 2026 року о 20:39 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин - сума 30, 00 гривень, 17 травня 2026 року о 10:09 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Ватра», сума 75, 00 гривень, 18 травня 2026 року о 09:33 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Ватра», сума 40, 00 гривень, 19 травня 2026 року о 20:34 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Едельвейс» - сума 65, 00 гривень, 20 травня 2026 року о 14:12 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Ватра» - сума 70, 00 гривень, 23 травня 2026 року о 13:18 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Едельвейс» - сума 65, 00 гривень, 23 травня 2026 року о 20:34 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Едельвейс» - сума 63, 00 гривень, 25 травня 2026 року о 09:25 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Едельвейс», сума 33, 00 гривень, 25 травня 2026 року о 18:59 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, магазин «Едельвейс» - сума 36, 00 гривень, 04 червня 2026 року о 15:01 год. – с. Поляниця, Івано-Франківська область, магазин «Мрія» - сума 246, 00 гривень, 04 червня 2026 року о 15:21 год. – м. Яремче, Івано-Франківська область, продуктовий магазин - сума 62, 00 гривень. 12 травня 2026 року ОСОБА_1 прокинувся приблизно о 07:00 годині ранку, зібрав свої особисті речі та разом із безпосереднім керівником поїхав до апарт-готелю «Косино». Приблизно до 12:00 години вони перебували на роботі. Після цього керівник відвіз його на автовокзал та посадив на автобус, який прямував у напрямку Буковелю. Згідно даних маршруту, що міститься у відкритому доступі, маршрут 331 МУКАЧЕВЕ - ІВ.ФРАНКІВСЬК включає в себе зупинки: 13:30 — Мукачеве (0,0 км), 14:09–14:10 — Сільце (32,0 км), 15:05–15:15 — Хуст (78,0 км), 16:00–16:30 — Тячів (107,0 км), 17:09–17:10 — Солотвино (134,0 км), 17:27–17:30 — Великий Бичків (145,0 км), 18:15–18:20 — Рахів (182,0 км), 19:00–19:05 — Ясіня (212,0 км), 19:09–19:10 — Лазещина-2 (222,0 км), 19:14–19:15 — Беркут-2 (225,0 км), 19:19–19:20 — Яблуниця-2 (227,0 км), 19:39–19:40 — Кремінці (237,0 км), 20:11–20:16 — Яремча (256,0 км), 20:29–20:30 — Делятин (267,0 км), 20:45–20:50 — Надвірна (280,0 км), 21:50 — Івано-Франківськ (335,0 км). Під час поїздки автобус здійснював зупинки на різних автостанціях. Під`їжджаючи до Тячівського посту, ОСОБА_1 висадили з автобуса для перевірки. Працівники перевірили його документи, сумку та мобільний телефон. У телефоні вони знайшли інформацію, яка їм не сподобалася. Після приблизно 30 хвилин очікування ОСОБА_1 відпустили та дозволили повернутися до автобуса. Після цього автобус продовжив рух. При ви`їзді з міста Тячів  ОСОБА_1 знову зупинили працівники прикордонної служби. У попередніх поясненнях було детально викладено обставини затримання ОСОБА_1 .. Відповідно до показів водія маршруту 331 ОСОБА_3 від 10 червня 2026 року щодо даної ситуації зазначено: «1 хлопець мав білет. Перед Тячевом прикордонники його перевірили і відпустили. В с. Тересві його забрали прикордонники. Я приїхав в Івано-Франківськ подивився в салон автобуса, а там був рюкзак. Я його поставив в багажник, а потім в Мукачеві забрав його знайомий». Так ОСОБА_1 був настільки заляканий постійними перевірками його з боку представників ДПСУ, що навіть забув рюкзак, у якому містився робочий одяг у автобусі. Так, очевидно вбачається при ОСОБА_1 не було ані грошових коштів у достатній сумі, ані паспорту громадянина для виїзду за кордон, що цілком підтверджує відсутність наміру перетинати кордон, інші відомості, а саме: протокол опитування ОСОБА_4 , квитанції з додатку monobank, квиток – підтверджують, що ОСОБА_1 перебував у Закарпатській області у зв`язку з відрядженням по роботі. Матеріали адміністративної справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про підготовку ОСОБА_1 до спроби незаконного перетину кордону України поза пунктами пропуску, а містить лише формальну вказівку на даний факт інспектора прикордонної служби, яка побудована на незрозумілих домислах, на письмових поясненнях і незрозумілих посиланнях на вміст телефону ОСОБА_1 .. Матеріали, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 339753 від 12 травня 2026 року не підтверджують факт незаконного перетинання або спроби незаконного перетинання державного кордону України ОСОБА_1 . Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень прикордонника та заяви, де міститься нібито визнання вини у вчиненному, явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Отже, на підставі всього вищезазначеного, слід дійти до очевидних висновків, що ОСОБА_1 прибув у Закарпатську область у відрядження, про що свідчить навіть той факт, що після всіх перевезень його по можливим пунктам дислокації працівників Державної прикордонної служби України усюди його забирав його безпосередній керівник. Докази, долучені посадовими особами Державної прикордонної служби не відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, оскільки фактично ДПСУ посилається виключно на протокол та покази свого ж інспектора, які не підтверджені нічим. Наявні формальні порушення, а саме: відсутність свідків при складанні протоколу, відсутні беззаперечні неспростовні докази спроби перетинання державного кордону. ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Якубов Б. В. в режимі відеоконференції просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП з підстав, які зазначені ним у поясненнях.
У судовому засіданні 24 червня 2026 року інспектор прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_5 , будучи допитаним в якості свідка, показав, що 12 травня 2026 року він виконував службові обов`язки та перебував у наряді «Прикордонний патруль» в с. Грушово. ОСОБА_1 їхав у маршрутному автобусі, який зупинився на посту. Під час розмови ОСОБА_1 повідомив, що він з м. Полтави приїхав у м. Мукачево та їде у Буковель. При перевірці документів з`ясувалося, що він з Донецької області. ОСОБА_1 було доставлено на прикордонну заставу у підрозділ в с. Грушово з метою з`ясування обставин, позаяк він плутався у своїх поясненнях, спочатку говорив, що їде у Буковель, а потім казав, що їде у м. Яремче. Він як інспектор прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » несе службу у прикордонному районі і в його обов`язки входить перевірка документів військовозобов`язаних, які слідують у прикордонну зону. 
Заступник начальника прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 , будучи допитана в якості свідка, у судовому засіданні 24 червня 2026 року показала, що ОСОБА_1 не давав чітку відповідь про мету перебування у прикордонному районі, говорив, що їде у с-ще Ясіня, курорт Буковель, м. Яремче. Мав при собі ніж або кусачки. При розмові нервував, плутався у показах, а потім взагалі розплакався. Якщо вірити тому, що він їхав на роботу, то у нього при собі не було особистих речей чи засобів особистої гігієни.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1  є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України з огляду на таке. 
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Аналіз змісту диспозиції ч. 1 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що вказані норми за своєю властивістю є бланкетними, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Положеннями ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі – Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Відповідно до ст. 35 Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.
Правила, які визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724).
Відповідно до положень п. 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Також п. 2-1 Правил унормовано, що виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, зазначених в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2 цих Правил, може здійснюватися самостійно без осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на підставі довідки про перебування таких осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на консульському обліку, документів (їх нотаріально засвідчених копій), що дають право на виїзд, які передбачені відповідно в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2цих Правил, та документів, зазначених у пункті 2 цих Правил.
Також зазначеними правилами також регламентовано винятки для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, а також, які відносяться до авіаційного персоналу, є державними інспекторами з безпеки авіації або особами, уповноваженими на проведення перевірок Державіаслужби, та працівниками Державного авіаційного підприємства Україна, якщо вони прямують для роботи (виконання службових обов`язків) за кордоном або тренажерної підготовки, а також є студентами або курсантами закладів освіти України, які прямують для проходження практичної льотної підготовки в іноземні заклади освіти або в авіаційні школи, здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетинання державного кордону України, наявності підтвердних документів.
24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року N 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому, продовжено й який триває досі.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 69/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, яка передбачає для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років обмеження у праві виїзду за кордон.
Судом встановлено, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП стверджується:
- даними, що містяться у протоколі про адмінправопорушення серії ЗхРУ № 339753 від 12 травня 2026 року, у протоколі про адміністративне затримання від 12 травня 2026 року, у протоколі особистого огляду, огляду рчей та вилучення речей і документів від 12 травня 2026 року, у письмовому поясненні військовослужбовця ОСОБА_5 та показами, наданими ним безпосередньо у судовому засіданні, у схемі виявлення одного громадянина від 12 травня 2026 року, у довідці щодо проведення опитування одного громадянина України та у заяві  ОСОБА_1  від 12 травня 2026 року, у якій він зазначив, що свою провину у вчиненому правопорушенні визнає в повному обсязі.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 339753 від 12 травня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 12 травня 2026 року близько 17 год. 00 хв. на напрямку прикордонного знаку № 268 (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 800 метрів від державного кордону, у межах прикордонної смуги, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» був виявлений та затриманий при спробі незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року. 
Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень.
Зі схеми виявлення одного громадянина України ОСОБА_1 від 12 травня 2026 року вбачається місце виявлення правопорушення, де наявний прикордонний знак № 268.
Сукупність вищевказаних доказів вагомо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.
Аргументи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Якубова Б. В. про те, що  ОСОБА_1 перебував у Закарпатській області у відрядженні у зв`язку з наявною для нього роботою з встановлення різних конструкцій у відпочинкових комплексах, проведенню різного роду будівельних та монтажних робіт різного рівня складності не відповідають дійсності та спростовані наданими адвокатом Якубовим Б. В. квитанціями monobank та електронним квитком, з яких вбачається, що за день до спроби перетинання державного кордону 11 травня 2026 року о 09 год. 49 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у місті Львові, заздалегідь придбав квиток на рейс автобуса з маршрутом слідування через Закарпатську область до м. Яремче, який пролягає у безпосередній близькості до державного кордону з Румунією та який проходить у Тячівському та Рахівському районах Закарпатської області Україна, при цьому ОСОБА_1 не скористався можливістю проїхати до м. Яремче з м. Львова прямим маршрутом, що вдвічі коротший, аніж маршрут з м. Льова до м. Мукачево, а далі з м. Мукачева через всю Закарпатську область до м. Яремче. 
Крім того, у поясненнях захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Якубов Б. В. зазначає, що ОСОБА_1 представники Державної прикордонної служби затримали при ви`їзді з міста Тячів та склали протокол про нібито «намір» ОСОБА_1 незаконно перетнути кордон України з Румунією поза пунктами пропуску, що не відповідає дійсності, позаяк подія мала місце на напрямку прикордонного знаку № 268 (с. Грушово Тячівського району Закарпатської області Україна) на відстані 800 метрів від державного кордону, у межах прикордонної смуги. 
Доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Якубова Б. В. про те, що ОСОБА_1 працівники Державної прикордонної служби декілька разів фотографували у наручниках та в присутності двох військовослужбовців; після цього працівники почали оформлювати певні документи, без участі ОСОБА_1 , а він у той час очікував в іншому кабінеті; зі змістом документів він не ознайомлювався, документи були підписані під тиском з боку правоохоронного органу, без права на залучення захисника за принципом «підпиши і ми тебе відпустимо швидше, то все формальність для звітності»; йому одягнули пластикові стяжки на руки та доставили до іншого підрозділу, де повторно перевіряли його речі, телефон, ставили запитання щодо місця проживання, маршруту поїздки та причин його попереднього затримання, то такі суд відхиляє, позаяк матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо нього або оскаржував їх дії у встановленому законом порядку. Доказів неправомірної поведінки працівників прикордонної служби чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.
Отже, твердження захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Якубова Б. В.щодо неправомірності дій працівників прикордонної служби не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу. Підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у безпосередній близькості до державного кордону поза межами встановленого пункту пропуску, а сукупність установлених обставин свідчить про наявність умислу на незаконний перетин державного кордону України.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, особу правопорушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставини вчинення ним правопорушення, вважаю, що відносно  ОСОБА_1  слід обрати міру адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі знаряддя та засоби відсутні.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись ч. 1 ст. 204-1, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400, 00 (Три тисячі чотириста гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 (Шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) гривень до ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код за ЄДРПОУ 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Роз`яснити особі, до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення.
Повний текст постанови складено та проголошено о 17 годині 00 хвилині 25 червня 2026 року.

Суддя Тячівського районного суду
Закарпатської області:  Сойма М.М.