Справа № 159/2140/26
Провадження № 1-кп/159/476/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
представника потерпілого — ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026030550000193 від 15.03.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, 

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_5 14.03.2026 приблизно о 10 годині, знаходячись у лісовому масиві виділу № 15 кварталу № 4 Поворського лісництва Ковельського СЛАТ «Тур», в порушення вимог статей 24, 69 Лісового кодексу України, статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.07.2007 за № 761, умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, без спеціального дозволу, з корисливих мотивів, здійснив за допомогою бензопили незаконну порубку трьох дерев породи «сосна» діаметром 26 см, 31 см, 35 см та одного дерева породи «вільха» діаметром 37 см, внаслідок чого спричинив істотну шкоду на загальну суму 44 586,04 грн, що у двадцять і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. 
Зазначеними умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України - незаконна порубка дерев у лісах, що спричинило істотну шкоду. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого, повідомив, що мав намір облаштувати вдома паркан, з цією метою зрізав в лісі неподалік села чотири дерева, знав про необхідність отримати спеціальний дозвіл у формі лісорубного квитка, проте тривалий час живе одиноко в селі, має вади здоров`я, отримує тимчасові доходи від сільського господарства, тому вважав, що зрізавши невеликі дерева не завдасть значної шкоди природі. Обвинувачений усвідомлює протиправність вчиненого, висловив щире каяття, компенсував завдану шкоду і просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі наближеному до мінімального. 
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, суд, з`ясувавши у судовому засіданні, чи правильно розуміє останній зміст зазначених ним обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також заслухавши думку прокурора та представника потерпілого, які не заперечили у судовому засіданні щодо такого порядку розгляду кримінального провадження, на підставі ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується положеннями статей 50, 65 КК України, в силу яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. 
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу та об`єкта посягання, тяжкості наслідків вчиненого і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 та від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.
Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії умисних нетяжких злочинів. 
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. 
До обставинами, які пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
Враховуючи вік і особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, користується авторитетом односельчан, не одружений, проживає одиноко, після вчинення кримінального правопорушення повністю відшкодував завдану шкоду, що підтверджено довідкою із звітом про рух коштів Колодяжненської сільської ради від 30.03.2026, також добровільно вніс 02.04.2026 десять тисяч гривень допомоги на Збройні Сили України, суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.
Підстав для призначення іншого виду покарання або покарання у більшому розмірі, з огляду на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст.96-1, ст.96-2 КК України, п.9 ст.100 КПК України деревина, вилучена 14.03.2026 з місця події та визнана постановою слідчого від 16.03.2026 речовим доказом у кримінальному провадженні №12026030550000193 від 15.03.2026, як предмет кримінального правопорушення підлягає спеціальній конфіскації. 
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.
Керуючись статтями 349, 374, 375, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати  ОСОБА_5  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.  
Речові докази: колоду №1 породи «вільха» діаметром 40х43 розрізану навпіл довжиною 1 м 23 см і 1 м 26 см, колоду №2 породи «вільха» діаметром 25х22 см довжиною 6,5 м, колоду №3 породи «сосна» діаметром 30х30 см довжиною 16 м, колоду №1 породи «сосна» діаметром 32х37 см довжиною 1,27 м, колоду №2 породи «сосна» діаметром 22х20 см довжиною 1,25 м, колоду №3 породи «сосна» діаметром 27х26 см довжиною 1,25 м, колоду №4 породи «сосна» діаметром 26х26 см довжиною 1,27 м, колоду №5 породи «сосна» діаметром 19х19 см довжиною 1,24 м, колоду №6 діаметром 24х24 см довжиною 1,27 м, колоду №7 породи «сосна» діаметром 18х17 см довжиною 1,26 м, колоду №8 породи «сосна» діаметром 16х17 см довжиною 1,25 м, колоду №9 породи «сосна» діаметром 26х25 см довжиною 1,27 м, колоду №10 породи «сосна» діаметром 22х20 см довжиною 1,28 м, колоду №11 породи «сосна» діаметром 24х25 см довжиною 1,24 м, колоду №12 породи «сосна» діаметром 23х24 см довжиною 1,26 м, колоду №13 породи «сосна» діаметром 26х25 см довжиною 1,27 м, колоду №14 породи «сосна» діаметром 24х28 довжиною 1,26 м, колоду №15 породи «вільха» діаметром 29х38 см довжиною 1,25 м, колоду №16 породи «вільха» діаметром 29х38 см довжиною 1,25 м, колоду №17 породи «вільха» діаметром 26х30 см довжиною 1,24 м, передані на зберігання Ковельському СЛАТ «ТУР», - конфіскувати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення резолютивної частини вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий	ОСОБА_1