Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

Справа №439/587/26
Провадження № 2/439/607/26

22 червня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
в складі:
головуючого - судді Петейчук Б.М.
з участю секретаря
судового засідання Ковальчук Н.І.

представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, ухвалив таке рішення.

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , у якій просить суд стягнути в свою користь з відповідача 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень - боргу за договором позики.

Стислий виклад позиції позивача.
01 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. Остаточний термін повернення вказаних коштів був 30 травня 2024 року.
Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно підписаною 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 .
Незважаючи на досягнуту домовленість ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання так і не виконала. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути борг, проте вона ухилявся від сплати боргу 

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
16 квітня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву. 
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив про їх задоволення в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами по справі встановлено, що 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 було взято у ОСОБА_2 в позику (борг) 350 000,00 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, згідно якої вона зобов`язується повернути грошові кошти до 01 січня 2025 року, що підтверджується розпискою підписаною ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи, а оригінал розписки оглянуто судом (а.с. 8, 25).

Мотиви суду.
Щодо стягнення заборгованості за сумою позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Невиконання відповідачем умов договору, щодо повернення коштів у встановлений договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку.
Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як вбачається доказів по справі, а саме з розписки яку надала ОСОБА_3 позикодавцю – ОСОБА_2 , та отримала від нього грошову суму у розмірі 350 000 гривень.
Відповідно до вказаної розписки вона зобов`язувалася повернути кошти в повному розмірі до 01 січня 2025 року. 
Встановлено, що борг, станом на день розгляду справи в суді, повернуто не було. 
Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч)гривень, а відтак вона підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 800 гривень (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки, позов задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки: ОСОБА_3 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: ОСОБА_2 , у сумі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу.
Доказами у справі встановлено, що 11 березня 20262 року між ОСОБА_2 та АБ «Богданов» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за номером: № 0107. Відповідно до п 1.1. договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта.
Відповідно до п. 4.1 за надання правничої допомоги клієнт сплачує бюро плату за правову допомогу, відповідно до акту наданих послуг (правової(правничої) допомоги), що підтверджується наданою суду копією такого договору та акту наданих послуг. Згідно із наданим актом від 09 червня 2026 року витрати на професійну правничу допомогу складають 13300 гривень
Адвокатом: Богдановим О.В. надано належним чином та у повному обсязі ОСОБА_2 професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом враховується, що оплата за надані послуги правничої допомоги визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).
Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності та достатності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Богдановим О.В. та витрати, які були понесені позивачем: ОСОБА_2 за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи. 
Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну правничу допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять : 13 3000 гривень гривень 00 копійок.
Суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі : 13 300 гривень 00 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 81, 133, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, – 

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень - боргу за договором позики.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору, які поніс ОСОБА_2 при зверненні до суду із позовною заявою, у розмірі 2800 гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13300 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено 02 липня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя         Б.М. Петейчук