Справа № 135/353/26 
Провадження № 33/801/655/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

21 квітня 2026 року постановою Ладижинського міського суду Вінницької області визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погодившись із такою постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Конюшко Д. Б. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про судовий розгляд, оскільки в повістці зазначено неправильне прізвище, що позбавило його можливості скористатися правовою допомогою адвоката, заявляти клопотання, надати пояснення з приводу висунутого звинувачення, тобто порушило право на захист. Захисник також посилається на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП, оскільки останній містить неправильні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме неправильне прізвище.
Окрім того, разом із апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції та не отримував копії оскаржуваного рішення. Це сталося через те, що працівники поліції під час складання протоколу допустили помилку в написанні прізвища особи, а надалі суд зазначав його неправильно, через що поштова кореспонденція поверталася з відміткою "адресат відсутній". Про існування постанови та розгляд справи захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дізналися лише 01.06.2026 із Єдиного державного реєстру судових рішень.
За таких обставин, захисник вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений із поважних причин, а тому просить його поновити.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оцінивши доводи клопотання та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови необхідно задовольнити. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні. 
При цьому судова повістка та копія оскаржуваної постанови повернулися до суду з відміткою "адресат відсутній” (а.с. 10,11).
За таких обставин, з метою недопущення порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.04.2026.
Разом із тим, апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2026 о 17 год. 13 хв. в м. Ладижин по вул. Наконечного водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився на місці події за допомогою Драгер 6820 тест 12 від 01.03.2026 та склав 1,99 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9А ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603704 від 01.03.2026, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 2).
Актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.03.2026, у якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та результат огляду - 1.99 проміле (а.с. 3).
Направленням на огляд водія транспортного засобу до КП “Ладижинська міська лікарня” з метою виявлення стану сп`яніння від 01.03.2026, за результатами якого у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння - 1.99 проміле (а.с 4).
Квитанцією із “Drager Alcotest 6820” прилад № ARSM-0781, тест № 12 від 01.03.2026, відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння - 1,99 проміле (а.с. 5).
Диском із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.8).
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України).
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділу І Інструкції).
За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд першої інстанції порушив право на захист ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.
Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі № 11-237сап18, звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Як убачається з матеріалів справи, у судовій повістці справді було допущено описку в написанні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ». 
Разом із тим, суд першої інстанції надсилав судову повістку рекомендованим листом на адресу проживання ОСОБА_1 , вказану в протоколі про адміністративне правопорушення. Це поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній». При цьому захисник не наводить доказів того, що адреса, вказана у судовій повістці, неправильна, не повідомляє апеляційний суд про іншу адресу, а тому неотримання кореспонденції через відсутність адресата за вказаною адресою не може бути поставлено в провину суду.
Суд апеляційної інстанції виходить з того, що обов`язок забезпечення можливості отримання поштової кореспонденції за адресою, яка зазначається особою у процесуальних документах або офіційно зареєстрована, покладається саме на таку особу. Невиконання цього обов`язку не може розцінюватися як порушення її права на захист. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом було вжито належних заходів для повідомлення особи про розгляд справи. При цьому право ОСОБА_1 надати пояснення, заявити клопотання, а також право на правничу допомогу повністю забезпечено розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП, оскільки останній містить неправильні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме неправильне прізвище, то апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).
Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції № 1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603704 від 01.03.2026 справді містить описку в написанні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: “ ОСОБА_3 ” замість “ ОСОБА_2 ”.
Описка - це зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів.
У той же час не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
При цьому в рішенні у справі «Сутяжник проти РФ» від 23.07.2009 (скарга N 8269/02) ЄСПЛ сформулював висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті рішення тільки для дотримання правового пуризму, оскільки рішення може бути скасоване лише з метою виправлення суттєвої помилки.
Ураховуючи викладене та принципи ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що скасування оскаржуваної постанови з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особу водія встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 від 24.09.02, виданим ДАІ МВС–УВС на ім`я ОСОБА_1 . Копія вказаного посвідчення також долучена до матеріалів справи.
Таким чином, сукупність інших доказів у справі, а саме: акт огляду на стан сп`яніння, направлення на проходження медичного огляду, роздруківка алкотестеру «Драгер», копія водійського посвідчення, відеозапис із нагрудної камери поліцейського дозволяють ідентифікувати ОСОБА_1 , як особу, яка була зупинена працівниками поліції і проходила огляд на стан сп`яніння та стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Отже, ні в суду першої інстанції, ані в апеляційного суду не виникає сумнівів щодо того, що відповідне правопорушення було вчинене саме ОСОБА_1 і саме його притягнуто до адміністративної відповідальності за його вчинення.
Відтак описка, допущена в протоколі про адміністративне правопорушення та у оскаржуваній постанові, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а відтак не може бути підставою до скасування цієї постанови суду та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, як на цьому наполягає сторона захисту.
Зрештою, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом також не встановлено.
Стягнення призначено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП та у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. 
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане його захисником – адвокатом Конюшком Денисом Борисовичом, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 квітня 2026 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження вказаної постанови.
Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 21 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   О. В. Ковальчук