ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
 29 травня 2026 року 	Справа № 903/241/26	

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2” про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2”, м.Київ
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир, м. Володимир, Володимирський р-н, Волинська обл.
про стягнення 992779,20 грн  
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.05.2026 стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир (вул. Академіка Глушкова, №1, м. Володимир, Волинська обл., код ЄДРПОУ 07516184) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігрет Енерго 2" (проспект Голосіївський, буд. 118 Б, літера Д, 3 поверх, офіс 5/5, м. Київ, код ЄДРПОУ 44234362) 992 779,20 грн основного боргу та 11 913,35 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 1 004 692,55 грн (один мільйон чотири тисячі шістсот дев`яності дві грн 55 коп).
19.05.2026 надійшла зава Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2” про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир 47 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 20.05.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2” про ухвалення додаткового рішення у справі №903/241/26 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено Квартирно-експлуатаційному відділу міста Володимир строк до 26.05.2026 для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
27.05.2026 від Квартирно-експлуатаційному відділу міста Володимир надійшло заперечення на клопотання (заяву), в якій останній заперечив щодо заявлених виртрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити у задоволенні вимог ТОВ «Лігрет Енерго 2» стосовно стягнення з Квартирноексплуатаційного відділу міста Володимир витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 47 000,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 вказаної норми (в редакції Закону №4508-IX від 18.06.2025) передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною 13 статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що позивачем заявлено лише вимоги щодо розподілу судових витрат, заява про ухвалення додаткового рішення вирішується без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, із встановленням відповідачу строку для надання відповідних письмових пояснень чи заперечень.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.
У главі 8 розділу I ГПК України закріплений інститут судових витрат.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).
Порядок розподілу судових витрат визначений у ст. ст. 129 - 130 ГПК України. Так, згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами 1 - 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи складається із судового збору та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в Господарському суді Волинської області. Фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи. Докази щодо надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи в суді першої інстанції та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.05.2026 стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігрет Енерго 2" 992 779,20 грн основного боргу та 11 913,35 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 1 004 692,55 грн (один мільйон чотири тисячі шістсот дев`яності дві грн 55 коп). Повне рішення складено 14.05.2026.
19.05.2026 надійшла зава Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2” про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир 47000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано суду: договір №03/01/23 про надання правової (юридичної) допомоги від 03.01.2023, акт №18/05/26 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2026, ордер на надання правничої допомоги від 09.03.2026. 
Судом встановлено, що 03.01.2023 між та адвокатом Августинович Р.В. (Адвокат, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лігрет Енерго 2" (Замовник) укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги (Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язуєтьсяза завданням Замовника надавати останньому правову (юридичну) допомогу, а саме надання юридичних консультацій, в сферах цивільного, господарського, адміністративного та кримінального права (провадження), пов`язаного з діяльністю Замовника та його посадових осіб, що полягає в усному та письмовому консультуванні з питань юриспруденції, підготовці висновків з питань застосування законодавства України та інших держав, висновків стосовно законності вчинення правочинів, розробці проектів договорів, тощо, а Замовик зобов`язується оплачувати зазначену допомогу в порядку та на умовах, що визначені Даним Договором.
Згідно п.3.1 Договору за надання правової допомоги Замовник сплачує Виконавцю грошові кошти, сума та розмір яких визначається на підставі рахунків та актів приймання - передачі виконаних робіт. Сума цього договору дорівнює вартості наданих послуг (робіт) та визначається на підставі підписаних сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт.
Виконавець зобов`язується: а) складати всі, необхідні в діяльності Замовника, документи правового характеру (заяви, скарги, позови, дорожні карти, тощо); б) у разі необхідності здійснювати представництво інтересів Замовника, у будь- яких підприємствах, установах, організаціях, судах, тощо з питань що стосуються діяльності Замовника, в) здійснювати юридичний аналіз наданих документів, договорів, листів, тощо та надавати відповідні консультації з питань діяльності Замовника, г) за завданням Замовника, надавати іншу юридичну допомогу.
Пунктами 6.1 – 6.3 Договору визначено, що спосіб розрахунку за надану допомогу (послуги) на підставі виставлених Виконавцем рахунків. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 1 - го дня після фактичного надання правової допомоги (послуг) та підписання сторонами акту приймання-передачі послуг. Форма платежу: безготівкова. Замовник має право перераховувати Виконавцю кошти визначені п.3.1 Договору частинами, які будуть зараховані як авансові платежі за Договором. По факту надання послуг, Виконавцем складається акт виконаних робіт, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною Даного Договору.
Договір підписаний обома сторонами. 
18.05.2026 між сторонами Договору складено та підписано акт №18/05/26 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), яким сторони засвідчили факт отримання “Клієнтом” правової допомоги за Договором на суму 47 000,00 грн без ПДВ. 
Також в акті вказано, що Клієнтом здійснено перевірку наданої допомоги та підтверджено, що допомога надана належним чином та в повному обсязі відповідно до умов Договору.
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у договорі таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19, від 16.02.2023 у справі № 911/1779/21, від 16.01.2025 у справі № 921/112/24.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 6.35 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформулював висновок про те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Усталеним у судовій практиці є те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію "реальності" адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію "розумності" їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує і ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд також неодноразово зазначали таке:
- нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19);
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18);
- у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22);
- витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України (див. п. 6.5 постанови об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2019 у справі № 922/445/19).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Суд також зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126, 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. 
За загальним правилом розподілу судових витрат, що визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (пункт 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22), пункт 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У запереченні щодо заяви про ухвалення додаткового рішення відповідач зазначає, що позивачем у першій заяві по суті надано розрахунок судових витрат лише в частині судового збору, а попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відсутній.  Договорі про надання правової (юридичної) допомоги від 03.01.2023 №03/01/23 не встановлено розміру гонорару адвоката або порядку його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, умови його повернення. Частина адвокатських послуг, що зазначені у Акті приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.05.2026 є послугами, які входять до іншого переліку виконаних послуг. До заяви про ухвалення додаткового рішення не додано доказів, які б свідчили про виставлення рахунків, а також не долучено підтвердження розрахунку за надання адвокатських послуг.
Також відповідач просить суд взяти до уваги неприбутковий статус КЕВ м. Володимир; стягнення з КЕВ витрат по сплаті судового збору, пріоритетність використання коштів бюджету Міністерства оборони України під час правового режиму воєнного стану – забезпечення обороноздатності держави та виконання першочергових завдань у сфері
безпеки та оборони.
Суд зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 908/574/20, від 18 лютого 2025 року у справі № 910/2990/24, від 18 березня 2025 року у справі № 910/3675/24.
Не подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору саме по собі не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21. Так, Верховний Суд зазначив, що зі змісту частини 2 статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Суд наголошує, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21, від 18 січня 2022 року у справі № 910/2679/21.
У позовній заяві позивач повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи складається із судового збору та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в Господарському суді Волинської області. Фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи. Докази щодо надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи в суді першої інстанції та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Враховуючи наведені висновки Верховного Суду, суд зазначає, що неподання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат (не зазначення суми) разом із першою заявою по суті спору не призвело до порушення процесуальних прав відповідача та не вплинуло на можливість останнього реалізувати своє право на подання заперечень щодо заявлених до відшкодування витрат і не зумовлює автоматичної відмови у їх стягненні.
Разом з тим, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 лютого 2026 року у справі № 906/1105/22.
Суд враховує, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Умовами Договору за надання правової допомоги, а саме пунктами 3.1, 6.1-6.3, сторони погодили, що сума договору дорівнює вартості наданих послуг (робіт) та визначається на підставі підписаних сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт, спосіб розрахунку за надану допомогу (послуги) на підставі виставлених Виконавцем рахунків. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 1 - го дня після фактичного надання правової допомоги (послуг) та підписання сторонами акту приймання-передачі послуг. Форма платежу: безготівкова. Замовник має право перераховувати Виконавцю кошти визначені п.3.1 Договору частинами, які будуть зараховані як авансові платежі за Договором. По факту надання послуг, Виконавцем складається акт виконаних робіт, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною Даного Договору.
Отже сторонами було погоджено істотні умови Договору та порядок їх застосування.
Згідно наданого позивачем акту №18/05/26 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.05.2026, в період дії Договору Адвокатом здійснено: 1) попереднє опрацювання та аналіз матеріалів справи, договору №13 від 16.01.2025 р., додаткової угоди, актів приймання- передачі теплової енергії, акту звірки взаєморозрахунків, платіжних документів та інших матеріалів – час 8 год, вартість 8000 грн; 2) надання правових консультацій Клієнту, аналіз законодавства у сфері теплопостачання, цивільного та господарського законодавства, законодавства у сфері публічних закупівель – час 6 год, вартість 6000 грн; 3) аналіз судової практики Верховного Суду та формування правової позиції у справі – час 5 год, вартість 5000 грн; 4) підготовка, складання та подання позовної заяви до Господарського суду Волинської області про стягнення 992779,20 грн. заборгованості за договором про закупівлю теплової енергії за державні кошти №13 – час 13 год, вартість 13000 грн; 5) аналіз та вивчення відзиву відповідача, опрацювання заперечень та доданих доказів – час 5 год, вартість 5000 грн; 6) підготовка та подання відповіді на відзив у справі №903/241/26 за позовом ТОВ «ЛІГРЕТ ЕНЕРГО 2» до Квартирно- експлуатаційного відділу міста Володимир про стягнення 992 779,20 грн. заборгованості за договором про закупівлю теплової енергії за державні кошти №13 – 8 год, вартість 8000 грн; 7) підготовка, складання та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу – час 2 год, вартість 2000 грн. Всього 47000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача складені та подані до суду позовна заява від 10.03.2026, відповідь на відзив від 06.04.2026. Справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Суд враховує, що вказані заявником в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) такі окремі види послуг як попереднє опрацювання та аналіз матеріалів справи, договору від 16.01.2025 №13, додаткової угоди, актів приймання-передачі теплової енергії, акту звірки взаєморозрахунків, платіжних документів та інших матеріалів, надання правових консультацій клієнту, аналіз законодавства у сфері теплопостачання, цивільного та господарського законодавства, законодавства у сфері публічних закупівель, аналіз судової практики Верховного Суду та формування правової позиції у справі (пункти 1-3) охоплюються такою послугою як підготовка, складанням та поданням позовної заяви до Господарського суду Волинської області про стягнення 992 779,20 грн. заборгованості (пункт 4).
Зазначені у пункті 5 акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) послуги, як аналіз та вивчення відзиву відповідача, опрацювання заперечень та доданих доказів є єдиною послугою, що охоплюється підготовкою та подання відповіді на відзив у справі №903/241/26 за позовом ТОВ «Лігрет Енерго 2» до КЕВ м. Володимир про стягнення 992 779,20 грн. заборгованості (пункт 6).
Суд вважає, що такі виокремлені види послуг включені у перелік наданих послуг адвокатом необґрунтовано та помилково.
Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду №922/1964/21 від 16.11.2022.
Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зробила висновок, що заява про стягнення/ розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги і не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
Враховуючи зазначене, послуги щодо підготовки, складання та подання заяви про відшкодування витрат на професійну допомогу (пункт 7) суд не відносить до витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи. Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому такі витрати відшкодуванню не підлягають.
Щодо доводів відповідача про відсутність розрахунку за надання адвокатських послуг, доказів про виставлення рахунків, проведення фактичної оплати послуг суд звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена, у зв`язку з чим посилання позивача на відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу, як на підставу недоведеності розміру, їх реальності та можливості оплати, не приймається судом до уваги.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19.
Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про те, що виконаний перелік наданих послуг відповідає положенням Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” щодо видів адвокатської діяльності, змісту договору про надання правової допомоги та матеріалам даної справи, якими підтверджується факт надання правничої допомоги позивачу адвокатом Августиновичем Р.В. під час розгляду справи №903/241/26. Водночас суд вважає, що обгрунтованою та доведеною вимогу про стягнення з відповідача 21000 грн витрат на професійну правничу допомогу (підготовка, складання та подання позовної заяви до Господарського суду Волинської області про стягнення 992 779,20 грн. заборгованості - 13000 грн; підготовка та подання відповіді на відзив у справі №903/241/26 - 8000 грн).
Водночас, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
У зв`язку із наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Судом враховується, що господарський спір у даній справі є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору про закупівлю. Справа, за клопотанням позивача, розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Крім того, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно, великої кількості законів і підзаконних нормативно - правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини також не передбачають.
Ураховуючи викладене, надані заперечення КЕВ м. Володимир, зважаючи на те, що основним видом діяльності відповідача є “Діяльність у сфері оборони”, його неприбутковий статус, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, беручи до уваги об`єм наданих правових послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу, натомість в іншій частині заява задоволенню не підлягає.
Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з наданими адвокатом послугами.
У рішенні Європейського суду з прав людини справі у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Під час розгляду справи у порядку господарського судочинства, враховуючи принцип змагальності та обов`язок доказування у справі з огляду на приписи статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Керуючись ст. ст. 123, 127, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Лігрет Енерго 2” про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир (вул. Академіка Глушкова, №1, м. Володимир, Волинська обл., код ЄДРПОУ 07516184) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігрет Енерго 2" (проспект Голосіївський, буд. 118 Б, літера Д, 3 поверх, офіс 5/5, м. Київ, код ЄДРПОУ 44234362) 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено 29.05.2026.

Суддя Бідюк С. В.