Справа № 541/637/26
Номер провадження 2/541/952/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
27 травня 2026 року м.Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Морозовської О.А.,
за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» зазначив, що 28.12.2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «ТАСКОМБАНК» Заяву - договір № 002/13450364-CK_SB про надання кредиту та 12.10.2021 року укладено Заяву - договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12075808-SР (надалі - Кредитні договори). Відповідно до умов Кредитних договорів Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Відповідно до пунктів Кредитних договорів Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цими Договорами та Додатковими договорами. Відповідно до умов Кредитних договорів у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Згідно Кредитних договорів Відповідач підтверджує, що на момент укладання Заяв-Договорів попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитних договорах, що підтверджується відповідною Випискою. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року загальна заборгованість за Кредитними договорами 126250,84 грн, зокрема: заборгованість за Заявою - договором № № 002/13450364-CK_SB про надання кредиту від 28.12.2021 року складає 35188,01 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 23624,57 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 11563,44 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 0,00 грн; заборгованість за Заявою - договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12075808-SР від 12.10.2021 року складає 91062,83 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 52717,37 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 38345,46 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 0,00 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 126250,84 грн.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2026 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. 
06.03.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог повністю з підстав: 1. Відсутності поточного боргу через списання заборгованості позивачем. Позивач (АТ «ТАСКОМБАНК») самостійно списав заборгованість за двома кредитними договорами за рахунок нарахованого резерву на підставі рішення Правління (протокол № 291123 від 29.11.2023). 2. Сумнівного розрахунок заборгованості та невідповідність даним Українського Бюро Кредитних Історій. 3. Відсутності належних доказів укладення договорів та видачі коштів. 4. Спливу позовної давності. Позивач зазначив, що відповідач заявляє про застосування позовної давності та зазначає, що прострочка розпочалася з 2022-2023 рр., позов подано 24.02.2026 - для частини вимог (відсотки та пеня до 24.02.2023) строк 3 роки сплив і просив відмовити в цій частині позову (а.с. 139-151).
Також, 06.03.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення, відповідно до яких просив суд застосувати позовну давність та відмовити в позові в частині, за якою строк давності пропущено; виключити з розрахунку всі суми, нараховані після 29.11.2023 (а.с. 175). 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю (а.с. 155-157).
Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 158-159, 175).
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 грудня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank». Факт укладання підтверджується копією заяви-договору на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, згідно з якою АТ «ТАСКОМБАНК» відкрило позивачу кредитну лінію з кредитним лімітом 20 000,00 грн, строк кредитування 12 місяців. 
Згідно з умовами вищезазначеної заяви-договору, підписавши даний договір позичальник акцептувала публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, та погодилася з його умовами та правилами надання банківських послуг від АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідно з умовами кредитування.
Згідно з довідкою АТ «Таскомбанк» відповідач є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору № 002/13450364-CK_SB від 28.12.2021, № картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК».
Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.
Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу про повернення кредитної заборгованості за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року.
Відповідно до зробленого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30 вересня 2025 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року становить 35188,01 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченій) 23624,57 грн; заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим) 11563,44 грн; заборгованость по комісії (в т.ч. простроченій) 0,00 грн.
Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно зі ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, який перевірений судом на предмет його правильності та повноти.
Оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року в розмірі 35188,01 грн підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року в розмірі 35188,01 грн, а протилежного стороною відповідача суду не було доведено.
Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року в розмірі 91062,83 грн суд дійшов наступних висновків.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року в розмірі 91062,83 грн.
Разом з тим, позивачем не надано суду копії підписаного сторонами кредитного договору № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року та доказів його укладення у письмовій формі. На підтвердження укладення сторонами кредитного договору № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року позивач надав суду копію Заяви-анкети № 280126 від 27 вересня 2020 року щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжно картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank. Проте заява-анкета № 280126 від 27 вересня 2020 року підписана сторонами 30 вересня 2020 року та має інший номер та дату підписання ніж кредитний договір № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року, тому не може бути доказом укладення зазначеного договору.
Враховуюч викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту укладення між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» кредитного договору № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року і тому останнє не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним кредитним договором.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про не обґрунтованість та не доведеність позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачса заборгованості за кредитним договором № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року в розмірі 91062,83 грн, а тому в задовленні цієї частини позовних вимог належить відмовити.
Отже, позов АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року та кредитним договором № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповнення внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).
В подальшому такий строк дії карантину на території України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України було неодноразово продовжено, та діяв до 01.07.2023 року.
Також, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнних стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
24.02.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022.
В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час.
Законом України від 15 березня 2020 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року по справі № 679/1136/21.
Відповідно до п. 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності продовжується на період дії карантину та на період дії воєнного стану перебіг такого строку зупиняється, а тому строк позовної давності по даній справі не є пропущеним і суд не може застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року та кредитним договором № 002/12075808-SР від 12 жовтня 2021 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність пропуску строку позовної давності при зверненні позивача до суду, оскільки такі строки продовжувалися в період дії спочатку карантину, а потім з підстав введення в Україні воєнного стану.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в загальному розмірі 126250,84 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 35188,01 грн, що становить 27,87% від ціни позову (35188,01 х 100 /126250,84 = 27,87%), отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 742,01 грн (2662,40 грн х 27,87% = 742,01 грн).
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 002/13450364-CK_SB від 28 грудня 2021 року в розмірі 35188,01 (тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят вісім) гривень 01 копійка та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 742 (сімсот сорок дві) гривні 01 копійка.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позвиач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження юридичної особи: вул. С. Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 09806443.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя:	  	О.  А.  Морозовська