Справа № 339/132/26 
Провадження № 22-ц/4808/851/26
Головуючий у 1 інстанції Скригун В. В. 
Суддя-доповідач Барков 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
суддів:  Василишин Л. В.,
Максюти І. О.,
секретар:  Шемрай Н. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє – адвокат Карпова Оксана Володимирівна на ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2026 року, в складі судді Скригун В. В., постановлену в місті Болехів Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам» (надалі – ДП «Сетам»), Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі Долинський ВДВС) у якому просив визнати недійсними електронні торги проведені 03 березня 2026 року та оформлені протоколом ДП «Сетам» № 5655616, актом про проведені електронні торги Долинського ВДВС від 16 березня 2026 року щодо реалізації 86/1000 часток майнового комплексу – будівлі підстанції Літ.Е загальною площею 50.4 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2016 року заявник позичив ОСОБА_3 15 800 доларів США, про що останній написав йому розписку, відповідно до якої зобов`язався повернути вказану суму до 30 грудня 2016 року. Незважаючи на це, останній ухилився від виконання свого зобов`язання, в зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений був звернутися в Долинський районний суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
06 листопада 2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про забезпечення позову в цивільній справі № 343/1984/19 за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 , на суму, що не перевищує ціни позову - 588049,83 грн., котра пред`явлена до виконання у Долинський ВДВС.
В межах відкритого виконавчого провадження 03 грудня 2021 року було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме 86/10000 часток майнового комплексу, а саме будівлі підстанції Літ.Е загальною площею 50,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2024 року заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2019 року у справі №343/1984/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - скасовано.
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним відмовлено. Заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, що належить на праві приватної власності відповідачу-позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на суму, що не перевищує ціни позову - 588 049,83 грн., продовжать діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
В подальшому позивачу стало відомо, що до ОСОБА_4 у 2020 році звернувся із позовом про стягнення боргу ОСОБА_2 
12 серпня 2020 року Болехівським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Івано-Франківськ на підставі ухвали про забезпечення позову у справі № 343/1393/20, а саме за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 складено постанову про арешт майна боржника, а саме вищезгаданої будівлі підстанції Літ. Е.
Відповідно до Протоколу № 655616 від 03 березня 2026 року проведення електронного аукціону (торгів), реєстраційний номер лота: 593633 – 86/10000 часток майнового комплексу, а саме: будівля підстанції літ. Е, загальною площею 50,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 було продано переможцю аукціону (торгів): ОСОБА_5 (Учасник: 1 ) Підстава визначення переможця: Особлива ставка.
Відтак, стягувач у вищевказаному проваджені – ОСОБА_5 став переможцем у торгах.
Вважає, що торги було проведено з грубим порушенням вимог законодавства, за наявності відомостей про публічних обтяжень (арештів), накладених на майно, що було реалізовано, а єдиною метою торгів було виведення нерухомого майна ОСОБА_4 шляхом штучного та фіктивного відчеження цього майна ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 було відомо як про наявне обтяження, так і про борг ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 .
Такий продаж здійснюється для виведення спірного майна з під судового арешту з метою унеможливлення звернення на нього стягнення у випадку набранням законної сили рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, тобто позову реального кредитора. Після продажу на аукціоні кошти отримає переможець торгів, а він і є стягувачем у виконавчому провадженні, у свою чергу реальний кредитор ( ОСОБА_1 ), тобто позивач буде позбавлений можливості звернути стягнення на продане майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
Наступного дня, тобто 18 березня 2026 року представник  ОСОБА_1 – адвокат Карпова О. В. подала клопотання про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме 86/1000 часток майнового комплексу, а саме: будівлю підстанції літ. Е, загальною площею 50,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє – адвокат Карпова О. В. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам заяви про забезпечення позову.
Додатково апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2025 року залучено до участі у цивільній справі № 343/1393/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .
Також судом не досліджено те, що станом на дату початку торгів продане на них нерухоме майно ухвалою суду було арештоване, а зобов`язання за договором та рішенням суду на користь реального кредитора зі сторони боржника не виконане, про що його попередньому власникові та покупцеві (стягувачу) було відомо.
Представник Долинського ВДВС подав відзив на апеляційну скаргу. Вказаний відзив необхідно повернути заявнику без розгляду з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Частиною четвертою статті 183 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Враховуючи, що представник Долинського ВДВС подав відзив на апеляційну скаргу, проте до такого не долучив докази надсилання його копій всім учасникам справи, зокрема:  ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , ДП «Сетам», апеляційний суд уважає за необхідне повернути поданий відзив без розгляду. 
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Карпової О. В., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Соловій В. Б., який просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у забезпеченні позову суд виходив з того, що торги проведено в порядку виконання рішення Долинського районного суду від 11 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яке набрало законної сили і стороною якого заявник не є, що виходить за межі мети забезпечення позову.
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Колегією суддів апеляційного суду встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішенням Долинського районного суду від 11 квітня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 12 січня 2018 року у сумі 21 322 доларів США та стягнуто судовий збір (т.1, а.с. 110-117).
Виконавчий лист № 343/1393/20, виданий 11 квітня 2025 року Долинським районним судом Івано-Франківської області перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця (т.1, а.с. 142).
На виконання даного рішення державним виконавцем 29 грудня 2025 року складено постанову про опис та арешт нерухомого майна, належного боржнику, а саме 86/1000 часток майнового комплексу, а саме: будівлі підстанції, літера Е, загальною площею 50,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 149-150).
21 січня 2026 року суб`єктом оціночної діяльності ПП ОК «АПЕКС проведено оцінку вищевказаного майна, що підтверджується долученим до матеріалів справи висновком про вартість арештованого майна боржника. Згідно звіту експерта його вартість склала 163 200, 00 грн (т.1, а.с. 151).
В подальшому, 03 березня 2026 року вищевказане майно було реалізовано в результаті проведення електронних торгів за ціною 401 000 грн (т.1, а.с. 152).
Відповідно до заявлених вимогу справі, яка переглядається, позивач  ОСОБА_1 у судовому порядку просить визнати недійсними електронні торги проведені 03 березня 2026 року та оформлені протоколом ДП «Сетам» № 5655616, актом про проведені електронні торги Долинського ВДВС від 16 березня 2026 року щодо реалізації 86/1000 часток майнового комплексу – будівлі підстанції Літ.Е загальною площею 50.4 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення позову позивач  ОСОБА_1 просив суд заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме 86/1000 часток майнового комплексу, а саме: будівлі підстанції, літера Е, загальною площею 50,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с 47-50).
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що заборона вчинення реєстраційних дій щодо вищевказаного нерухомого майна фактично заборонить державному виконавцю Долинського ВДВС здійснювати виконавчі дії у виконавчому провадженні № 343/1393/20 та перешкоджатиме виконанню судового рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2025 року у справі № 343/1393/20, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 11 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру
На переконання колегії суддів, зі змісту наведених норм вбачається, що електронні торги, що проводяться в межах виконання судового рішення, є такими, що проводяться уповноваженою державою особою і саме від імені держави. Отже, на вимоги, заявлені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, розповсюджуються імперативні приписи процесуального закону, а саме норми ч. 11 ст. 150 ЦПК України щодо неможливості зупинення судом процедури проведення електронних торгів.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 380/5217/20.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову, унеможливить поновлення порушених прав позивача, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, які викладено у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 149, 150, 153, 263 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку заявленим стороною позивача ризикам утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вірно оцінив співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовними вимогами позову  ОСОБА_1 , і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме 86/1000 часток майнового комплексу, а саме: будівлі підстанції, літера Е, загальною площею 50,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2026 рокує законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє – адвокат Карпова О. В.слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє – адвокат Карпова Оксана Володимирівна – залишити без задоволення.
Ухвалу Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року

Судді       В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта