УХВАЛА
12 травня 2026 року
м. Київ 
справа № 990/69/26
провадження № 11-208заі26
Суддя Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М., перевірила матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2026 року у справі № 990/69/26 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач, Президент України Зеленський В.О.), у якому просить:
- визнати неправомірним перетворення продуктів харчування, які закуплені за бюджетні кошти, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 328 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання та санітарно-гігієнічними товарами в умовах воєнного стану», у гуманітарну допомогу за ініціативи Президента України «Пакунок кожному громадянину»;
- зобов`язати Президента України припинити використання бюджетних коштів заради популяризації своїх дій;
- визнати, що перетворення продуктів харчування, які закуплені за бюджетні кошти, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 328 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання та санітарно-гігієнічними товарами в умовах воєнного стану» у гуманітарну допомогу за ініціативи Президента України «Пакунок кожному громадянину» порушило його права на соціальний захист, які гарантовані статтею 46 Конституції України та постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 328;
- зобов`язати Президента України вирішити питання про передачу йому продуктів харчування, які він повинен був отримати за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 328 у обсягах, визначених на одну особу.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 березня 2026 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2026 року зазначену позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позивачка не усунула недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
ОСОБА_1 не погодилась із ухваленим судом рішенням та 4 травня 2026 року направила засобами поштового зв`язку до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції. 
Статтею 296 КАС України установлені вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.
Відповідно до вимог пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі ? Закон № 3674-VI).
Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою цієї статті визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, ? у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року складає 3328,00 грн.
Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення із цією апеляційною скаргою, становить 3328,00 грн.
Судовий збір сплачується за такими реквізитами: «отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерськ. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) -  UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - судовий збір (Верховний Суд, 055); у графі «Призначення платежу» необхідно вказати: 101__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом _______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача) на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) у справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду)». 
Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина шоста статті 296 КАС України).
Проте скаржниця не додала до скарги документа про сплату судового збору та не зазначила про наявність встановленої законом пільги щодо його сплати. 
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що скаржницею заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік. Скаржниця зазначає, що у 2025 році вона не отримувала доходів, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з січня по грудень 2025 року, які вона долучила до матеріалів апеляційної скарги. Також скаржниця зазначає, що вона перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію. Водночас, стверджує, що пенсійні виплати не можна розглядати як джерело доходу для оплати судового збору, оскільки такі виплати є соціальною підтримкою у зв`язку з втратою працездатності та єдиним грошовим забезпеченням її життєдіяльності.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, слід зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною першою статті 8 Закон № 3674-VI передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону № 3674-VI).
Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 3674-VI при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Аналіз цих норм дає підстави вважати, що сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.
Установивши зазначений критерій для звільнення від сплати судового збору, законодавець не визначив, якими саме доказами мають підтверджуватися зазначені обставини.
Водночас сталим у правозастосовній практиці судів є підхід, відповідно до якого належним доказом для указаний цілей є довідки/відомості з реєстрів, що адмініструються Державною податковою службою України та Пенсійним фондом України (їхніми територіальними органами).
Водночас, документи, подані на підтвердження заявленого клопотання, не є належними та достатніми доказами відсутності у позивачки інших джерел доходу за попередній календарний (2025) рік, зокрема пенсії, допомоги внутрішньо переміщеній особі тощо.
Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію. Разом із тим відомостей щодо розміру пенсії, отриманої нею протягом 2025 року, апеляційна скарга не містить, а належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин до матеріалів апеляційної скарги не долучено.
Отже, надані скаржницею докази не підтверджують, що розмір судового збору за звернення із апеляційною скаргою на ухвалу суду у цій справі перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, що свідчить про відсутність можливості вирішити питання про її звільнення від сплати судового збору чи зменшення розміру цього збору відповідно до вимог статті 8 Закону № 3674-VI.
Згідно із частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Положеннями статті 169 КАС України регламентовано, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали.
За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 298 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржниці строку для усунення її недоліків шляхом: надання документів на підтвердження її матеріального становища, з яких можливо визначити сукупний розмір доходу скаржниці за попередній календарний (2025) рік, зокрема, довідки органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої їй пенсії за попередній календарний рік, або надання документа про сплату судового збору в розмірі 3328,00 грн за вказаними у цій ухвалі реквізитами.
Керуючись статтею 296, частиною другою статті 298 КАС України, суддя Великої Палати Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2026 року у справі № 990/69/26 залишити без руху.
Встановити скаржниці десятиденний строк з дня вручення їй копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги. 
Роз`яснити скаржниці, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк апеляційна скарга буде їй повернута. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду Н. М. Мартинюк