Справа № 636/10882/25 
Провадження 2/636/1425/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

12.05.2026 м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Грошової Н.М. 
за участю секретаря судового засідання - Марченко К.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001188136301 від 05.12.2018 в розмірі 46381,87 грн.,

в с т а н о в и в :

17.12.2025 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001188136301 від 05.12.2018 в розмірі 46381,87 грн. 
В обґрунтування позовний вимог позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 2001449891301 від 05.12.2018, за яким   ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн, який пізніше було збільшено до 50000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання за вказаними кредитними договорами належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.08.2025 року складає 46381,87 грн, з яких: 22353,00 грн заборгованість за кредитом, 24028,87 грн. заборгованість за процентами, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 31.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач   ОСОБА_1 , шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за місцем реєстрації та за адресою проживання ВПО, а також з урахуванням встановленого судом зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 грудня 2018 року між  ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір за № 2001449891301, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, який поступово збільшився до 50000,00 грн.
Вказаний кредит надано строком на 12 місяців з пролонгацією на такий самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Стандартна процентна ставка річних 47,88 %.
В заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001449891301 від 05.12.2018    ОСОБА_1 просила встановити на її поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях, відкритий за її заявою, кредитний ліміт у сумі 5000,00 грн. та надати кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфікованої) № НОМЕР_2 ; з розміром процентної ставки річних - 47,88 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 12577,58 грн.
До укладення кредитного договору, 05 грудня 2018 року   ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація споживачу до укладення договору про споживчий кредит, відповідно до яких сума/ліміт кредиту - 5000,00 грн., строк - 12 місяців з пролонгацією на такий самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, розміром фіксованої процентної ставки - 47,88 % річних, загальні витрати за кредитом - 2577,58 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами, грн. - 12577,58 грн., реальна річна процентна ставка 47,88%. 
Згідно наданої довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001449891301 дата 05.12.2018, боржника ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , сума кредитного ліміту поступово змінювалась: 05.12.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн; 04.04.2019 збільшено кредитний ліміт до 9500,00 грн; 15.08.2019 збільшено кредитний ліміт до 14500,00 грн; 11.12.2019 збільшено кредитний ліміт до 19500,00 грн; 14.09.2020 збільшено кредитний ліміт до 48750,00 грн; 16.10.2020 збільшено кредитний ліміт до 50000,00 грн; 27.02.2022 зменшено кредитний ліміт до 21253,00 грн; 01.03.2022 збільшено кредитний ліміт до 50000,00 грн.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином в частині погашення заборгованості за кредитом не виконувала.
З виписки/особового рахунку за період з 05.12.2018 до 17.08.2025 вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами та періодично здійснювала погашення наявної у неї заборгованості.
Так, згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 2001449891301 від 05.12.2018, станом на 17.08.2025 включно складає 46381,87 грн, з яких: 22353,00 грн заборгованість за кредитом, 24028,87 грн. заборгованість за відсотками.
20 серпня 2025 року АТ «ПУМБ» на адресу  ОСОБА_1  надіслано письмову вимогу (повідомлення), в якій доведено до відому останній, що станом на 17 серпня 2025 року існує заборгованість у розмірі 46381,87 грн. за кредитним договором від 05.12.2018 № 2001449891301, яку банк просив погасити не пізніше 30 календарних днів з дня отримання повідомлення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а сума заборгованості за кредитним договором № 2001449891301 від 05.12.2018 у розмірі 46381,87 грн, з яких: 22353,00 грн заборгованість за кредитом, 24028,87 грн. заборгованість за відсотками, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України» від 18 липня 2006 року; «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується Платіжною Інструкцією № 114 від 14.11.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137 141, 258-259, 263- 265, 279,280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001188136301 від 05.12.2018 в розмірі 46381,87 грн. -  задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 2001188136301 від 05.12.2018 в розмірі 46381 (сорок шість тисяч триста вісімдесят одна) гривня 87 копійок. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», адреса: 04070, Київська область, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код ЄДРПОУ: 14282829, електронна пошта info@fuib.com;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса ВПО: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 15.05.2026.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова