Справа № 484/4473/25
Провадження № 2/484/749/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року   м. Первомайськ 
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 , ціна позову 25 990 грн. 65 к., -
ВСТАНОВИВ:
13.08.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Какун А.С. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31257-10/2024 від 30.10.2024 в сумі 25 990 грн. 65к.
Позовна заява мотивована тим, що 30.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір № 31257-10/2024 за умовами якого кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 11 100 грн. на 120 днів з термінами повернення кредиту та сплати процентів визначеними в Графіку платежів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.99% в день, що складає 361,35% річних, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Відповідно до умов наданого кредитного договору у випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує Клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановлених Графіком платежів строки платежу; штраф нараховується за порушення по кожному платіжному періоду окремо. Зі свого боку відповідач зобов`язався своєчасно повернути ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредит, сплатити проценти за користування кредитом та штрафні санкції (у разі їх нарахування) в порядку встановленому Договором. Відповідно до договору факторингу № 22012025/2 від 22.01.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 31257-10/2024 від 30.10.2024 щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 25 990 грн. 65 к., з яких 11 100 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 340 грн. 65 к. – заборгованість за відсотками та 5 550 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями. Відповідач добровільно не погашає заборгованість за вищезазначеним договором. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 31257-10/2024 від 30.10.2024 в сумі 25 990 грн. 65 к.
Ухвалою суду від 15.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
Ухвалою суду від 01.10.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Заочним рішенням суду від 01 жовтня 2025 року у справі 484/749/26 провадження № 2/484/421/25 позов задоволено повністю та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, заборгованість за Кредитним договором № 31257-10/2024 від 30.10.2024 року в сумі 25 990 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 65 к., з яких 11 100 (одинадцять тисяч сто) грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 340 (дев`ять тисяч триста сорок) грн. 65 к. – заборгованість за відсотками та 5 550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями, а також ухвалено стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
2.12.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Петрієвський Д.П. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.10.2025 року у справі № 484/4473/25, провадження № 2/484/1985/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 25 990 грн. 65 к. 
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.10.2025 року у справі № 484/4473/25, провадження № 2/484/1985/25, позов задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 31257-10/2024 від 30.10.2024 року в сумі 25 990 грн. 65 к., з яких 11 100 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 340 грн. 65 к. – заборгованість за відсотками та 5 550 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями; також ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 
Однак він не був обізнаний про існування справи, а тому не мав можливості надати свої заперечення та докази. За таких обставин просить переглянути заочне рішення суду, скасувати його і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.12.2025 року надана заява прийнята до розгляду; призначено розгляд заяви на 22.01.2026 року.
Ухвалою суду від 22.01.2026 року скасовано заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.10.2025 року у справі № 484/4473/25, провадження № 2/484/1985/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 25 990 грн. 65 к., справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи на 23 лютого 2026 року. Сторонам роз`яснено порядок подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про скасування заочного рішення.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.02.2026 року справу передано судді Маржиній Т.В. та присвоєно номер провадження № 2/484/749/26.
09.02.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовною заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вважає заявлену вимогу про стягнення суми кредиту безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів укладення відповідачем кредитного договору та доказів перерахування суми кредиту на рахунок відповідача. Вважає, що нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.
Ухвалою суду від 23.02.2026 року розгляд справи відкладено на 18.03.2026 року задля забезпечення можливості сторони позивача ознайомитися з відзивом та подати відповідь на відзив.
18.03.2026 року до початку розгляду справи представник позивача Шкуренко І.В. надіслала до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що з метою надання вичерпаної інформації по справі Позивач звернувся до Первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів. Станом на день надання даного клопотання відповідь від Первісного кредитора не отримана. Враховуючи вказане, представник Позивача просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату для можливості долучення вищезазначених доказів до матеріалів справи та відповідно розгляду. Клопотання представника позивача Шкуренко І.В. задоволено, справу відкладено на 20.04.2026 року.
20.04.2026 року від представник позивача Шкуренко І.В. надійшла відповідь на відзив в якій позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на те, що кредитний договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору, а ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та Відповідач – ОСОБА_1 .Представник позивача не має змоги надати суду виписку про зарахування коштів на рахунок відповідача, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором, тому представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів з АТ «Ощадбанк»: надати інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банка станом на 30.10.2024 року; інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку НОМЕР_2 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) інформацію про надходження 21.07.2024 року на картковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) грошових коштів в сумі 11 100 грн.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року винесено ухвалу про витребування доказів з АТ «Ощадбанк», та відкладено розгляд справи на 21.05.2026 року.
23.04.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких посилаючись на ті ж обставини, що і викладені у відзиві, просив відмовити в задоволені позову.
13.05.2026 року від АТ «Ощадбанк» надійшла витребувана ухвалою інформація, в якій зазначається, що у АТ «Ощадбанк» відсутня інформація, щодо надходження грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_4 (UAH) який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_5 , на ім`я гр. ОСОБА_1 у сумі 11 100.00 грн від 21.07.2024 р.
21.05.2026 року від представника відповідача надійшла заява про відшкодування понесених у зв`язку з розглядом справи судових витрат. 
Сторони, їх представники про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив (додаткових поясненнях) просив розглянути справу без його участі.
Відповідач до суду не з`явився, його представник ОСОБА_2 в запереченні на відповідь на відзив просив справу розглянути в його та ОСОБА_1 відсутність.
Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань, доказів тощо. 
Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17).
Судом встановлено, що 30.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір № 31257-10/2024 за умовами якого кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 11 100 грн. на 120 днів з термінами повернення кредиту та сплати процентів визначеними в Графіку платежів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.99% в день, що складає 361,35% річних, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача. 
Відповідно до умов наданого кредитного договору у випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує Клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановлених Графіком платежів строки платежу; штраф нараховується за порушення по кожному платіжному періоду окремо. 
Зі свого боку відповідач зобов`язався своєчасно повернути ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредит, сплатити проценти за користування кредитом та штрафні санкції (у разі їх нарахування) в порядку встановленому Договором. 
Відповідно до договору факторингу № 22012025/2 від 22.01.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 31257-10/2024 від 30.10.2024 щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 25 990 грн. 65 к., з яких 11 100 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 9 340 грн. 65 к. – заборгованість за відсотками та 5 550 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями. 
Відповідач добровільно не погашає заборгованість за вищезазначеним договором. 
За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 31257-10/2024 від 30.10.2024 в сумі 25 990 грн. 65 к.
На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно до статті 1049 зазначеного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Щодо перерахування коштів на рахунок відповідача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Стороною позивача не надано, та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачу були зараховані від первісного позикодавця грошові кошти на виконання кредитного договору. Представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів з АТ «Ощадбанк», щодо факту зарахування на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 11 100 грн. З відповіді АТ «Ощадбанк» вбачається, що 21.07.2024 року на картковий рахунок, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 100 грн. не надходили.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
З огляду на зазначене, кожен факт та обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи, зокрема й щодо наявності перешкод у здійсненні користування майном, протиправної поведінки особи та її винуватості у завданні шкоди, має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед судом, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.
Судом встановлено, що позивачем не доведено факту зарахування грошових котів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 в сумі 11 100 грн за умовами кредиту, а навпаки спростовано на основі витребуваних доказів з АТ «Ощадбанк».
Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення кредитної заборгованості з відповідача на користь позивача в сумі 25 990,65 грн., не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наведених у позовній заяві обставин.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача, в тому числі, по сплаті судового збору, відшкодуванню не підлягають.
Представником відповідача Петрієвським Д.П. подано заяву про відшкодування судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в сумі 7 000 грн.
За змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
На підтвердження вказаних витрат відповідачем надано Договір про надання правничої допомоги від 08 грудня 2025 року, додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги від 08 грудня 2025 року, акт приймання – передачі грошових коштів Договору про надання правничої допомоги від 08 грудня 2025 року та акт приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 08 грудня 2025 року.
Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником відповідача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. слід зменшити до 1 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з позивача на користь відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ціна позову 25 990 грн. 65 к. - відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 21 травня 2026 року.

СУДДЯ: