Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 	справа № 580/11119/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії по 2 групі інвалідності з 08 серпня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити виплату ОСОБА_2 пенсії по 2 групі інвалідності з 08 серпня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до пп. 14.6.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на продовження виплати пенсії по інвалідності протягом шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану. Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, однак відповідач у поновленні відмовив.
Ухвалою від 09 жовтня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17.10.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 15.11.2024 № 1338 визначає перелік осіб, яких неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, до яких позивач не належить, у зв`язку із чим виплату пенсії по інвалідності здійснено до 08.08.2025. Позивачу із питанням встановлення (продовження) інвалідності необхідно звертатись до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.
Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 214107 від 19.10.2021 інвалідність позивачу встановлено до 01.11.2022, дату чергового перегляду встановлено 19.10.2022.
З 08 серпня 2025 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу.
У відповідь на звернення позивача щодо продовження виплати пенсії листом від 04.09.2025 № 9062-8663/Б-02/8-2300/25 відповідач повідомив, що постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 15.11.2024 № 1338 визначає перелік осіб, яких неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, до яких позивач не належить, у зв`язку із чим виплату пенсії по інвалідності здійснено до 08.08.2025. Роз`яснено, що із питанням встановлення (продовження) інвалідності необхідно звертатись до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Дії відповідача щодо припинення виплати пенсії по 2 групі інвалідності з 08 серпня 2025 року позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті, суд врахував таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі – Закон № 2262-XII).
Відповідно до ст. 26 Закону № 2262-XII пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією.
Згідно із ст. 28 Закону № 2262-XII в разі порушення особою з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом строку повторного огляду у медико-соціальних експертних комісіях виплата їй пенсії зупиняється, а при визнанні її знову особою з інвалідністю - поновлюється з дня зупинення, але не більш як за один місяць до дня повторного огляду.
В разі порушення особою з інвалідністю строку повторного огляду з поважної причини виплата їй пенсії поновлюється з дня зупинення, але не більш як за 3 роки до дня повторного огляду, якщо медико-соціальна експертна комісія визнає її за цей період особою з інвалідністю.
Аналіз зазначених норм вказує на те, що у спірних правовідносинах пенсія по інвалідності призначається на строк встановлення інвалідності. Порушення особою з інвалідністю з числа осіб, які мають право на пенсію за цим Законом строку повторного огляду у медико-соціальних експертних комісіях виплата пенсії зупиняється. 
Суд встановив, що згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 214107 від 19.10.2021 інвалідність позивачу встановлено до 01.11.2022, дату чергового перегляду встановлено 19.10.2022. У свою чергу, у матеріалах справи відсутні докази проходження позивачем повторного оцінювання повсякденного функціонування особи як станом на 01.11.2022 так і станом на час зупинення виплати пенсії, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що, зупинивши позивачу виплату пенсії по інвалідності, відповідач діяв у межах та у спосіб, що встановлені Законом.
Покликання позивача на пункт 14-6.1 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV суд відхиляє, оскільки позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 2262-XII, а не Закону № 1058-ІV.
Отже, оскільки приписи ст. ст. 26, 28 Закону № 2262-XII регулюють питання строку виплати/зупинення виплати пенсії, то саме вони у спірних правовідносинах є спеціальними.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Підсумовуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість покликань позову, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 (адреса ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 22.05.2025.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК