ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Справа № 925/1147/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В., 

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від позивача – Балакін Є.В. - адвокат, 
від відповідача – представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Терентьєва Олександра 
Миколайовича, м. Черкаси
до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи 
«Черкасигаз», м. Черкаси
про стягнення 508 833 грн. 29 коп.

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області звернувся з позовом фізична особа-підприємець Терентьєв Олександр Миколайович до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про стягнення 508 833 грн. 29 коп. заборгованості, а саме: 500 000 грн. 00 коп. – суми основного боргу, 4 323 грн. 29 коп. - 3 % річних та 4 510 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання юридичних послуг №Ю-01/02/2013 від 01 лютого 2013 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 28 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 28 жовтня 2025 року суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 27 листопада 2025 року.
Проте, судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 27 листопада 2025 року не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.
Ухвалою суду від 27 листопада 2026 року розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 30 хв. 09 січня 2026 року. 
Ухвалою суду від 09 січня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд поновив позивачу строк для подання доказів та оголосив перерву в судовому засіданні до 11 год. 00 хв. 26 січня 2026 року.
В судовому засіданні, що відбулося 26 січня 2026 року суд оголосив перерву перед судовими дебатами до 11 год. 00 хв. 13 лютого 2026 року.
Однак, судове засідання призначене на 11 год. 00 хв. 13 лютого 2026 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі з 28 січня 2026 року на лікарняному. 
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року розгляд справи по суті було призначено на 11 год. 30 хв. 09 березня 2026 року. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення. 
Представник відповідача в минулих судових засіданнях заперечував проти позову з підстав наведених у відзиві.
Зокрема, відповідач у відзиві на позов зазначав, що всупереч умовам договору між позивачем та відповідачем не було підписано актів приймання-передачі наданих послуг за спірний період.
З урахуванням наведеного, позивачем не доведено факту належного та повного виконання своїх зобов`язань за договором.
Крім того, умовами п.п. 3.1., 3.2. договору передбачено, що надання юридичних послуг може здійснюється виконавцем самостійно та (або) із залученням фахівців третіх осіб. Залучення інших юристів, адвокатів, юридичних фірм для надання послуг замовнику, проводиться виключно за попереднім погодженням із замовником.
Відповідно до п. 3.5. договору конкретні завдання на надання юридичних послуг, зазначених в статті 2 цього договору надаються виконавцю замовником в письмовому вигляді або усно. При цьому письмове завдання на надання послуг повинно бути підписане головою правління (або виконуючим його обов`язки), а усне завдання можу бути надане як головою правління (або виконуючим його обов`язки) так і іншими працівниками замовника, за погодженням з головою правління.
Отже, відповідно до умов договору про надання юридичних послуг позивач якщо і міг залучати третіх осіб (інших фахівців, адвокатів) для надання послуг відповідачу, однак виключно за попереднім погодженням із відповідачем.
При цьому до позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження такого погодження відповідачем.
Також в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання договору було надано юридичні послуги, зокрема, з представництва інтересів відповідача адвокатом Беленковою В. В. в судах, про що складено відповідні акти. Однак такі твердження не відповідають дійсності.
На підтвердження надання послуг за договором, позивачем надано акти приймання-передачі наданих послуг від 31 березня 2025 року, від 30 квітня 2025 року, від 30 травня 2025 року, від 30 червня 2025 року та від 31 липня 2025 року, які складені нібито від імені фізичної особи - підприємця Терентьєва О. М., однак фактично підписані громадянином Кириченком В. І.
При цьому, у тексті актів не зазначено правових підстав, які уповноважують Кириченка В. І. діяти від імені фізичної особи-підприємця Терентьєва О.М.
Таким чином, жодних належних доказів на підтвердження надання послуг відповідачу позивачем не надано.
У відповіді на відзив позивач зазначав, що договірні правовідносини між сторонами існують тривалий час, починаючи з лютого 2013 року.
До основного договору про надання юридичних послуг сторони укладали додаткові договори, які є чинними.
Відповідачем не заперечується та не спростовується факт того, що позивачем з метою виконання договору було залучено адвоката Беленкову В.В., для представлення інтересів відповідача в судових органах при розгляді справ за участю відповідача (справи №№ 925/840/18, 925/1255/20, 925/589/23, 925/851/20, 925/1021/19) протягом березня - липня 2025 року.
Адвокат Беленкова В.В. на виконання умов договору №Ю-01/02/2013 представляла інтереси відповідача протягом спірного періоду в судових органах на підставі виданої довіреності від 20 лютого 2024 року, яку не відкликано на даний час.
Тобто сам факт видачі довіреності на представництво інтересів відповідача свідчить про погодження керівником акціонерного товариства «Черкасигаз» залучення позивачем третьої особи - адвоката Беленкової В.В.
У відповідності до умов п.7.2. договору, щомісяця оформлялися акти прийому-передачі наданих послуг і відповідні рахунки, які підписувалися представником позивача - Кириченком В.В., що діяв та діє на даний час від імені позивача на підставі довіреності від 28 квітня 2023 року.
Вказані документи направлялися на адресу відповідача.
Керівник відповідача був обізнаний з повноваженнями представника позивача, оскільки перед підписанням додаткової угоди №3 від 01 квітня 2024 року до договору №Ю-01/02/2013 ознайомився з текстом довіреності від 28 квітня 2023 року, та переконався у наявності повноважень у Кириченка В.В. щодо представництва інтересів позивача.
Не підписання актів прийому-передачі наданих послуг не є підставою для звільнення замовника від зобов`язання щодо оплати отриманих послуг.
Факт надання юридичних послуг протягом березня-липня 2025 року, зокрема, з представництва інтересів відповідача в судових органах підтверджується: оформленими позивачем актів прийому-передачі наданих послуг, оформленими адвокатом Беленковою В.В. актів приймання-передачі наданих послуг, роздруківками судових рішень, які оприлюднені на офіційному сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» (https://reyestr.court.gov.ua/).
Відповідачем не було подано обґрунтованих заперечень з приводу якості та/або обсягу наданих послуг з правової допомоги.
Неотримання відповідачем рахунків від позивача з вини самого відповідача не є підставою для звільнення замовника від оплати наданих йому юридичних послуг.
У запереченні на відповідь на відзив, відповідач стверджував, що долучені позивачем до позовної заяви акти наданих послуг:
- не містять жодного посилання на довіреність, що підтверджувала б повноваження особи, яка їх підписала;
- не зазначено, що особа, яка підписала акти, діяла на підставі довіреності або мала відповідні повноваження;
- не ідентифіковано підписанта - акти направлені відповідачу, взагалі не містять інформації про те, хто саме їх підписав, хоча з преамбули актів вбачається, що підписантом мав би бути Терентьєв О. М.
Відсутність у актах будь-якої згадки про довіреність або підтвердження повноважень особи, яка їх підписала, свідчить про те, що акти були підписані не уповноваженою особою, а отже, не можуть вважатися належним доказом їх надання.
Відповідач не заперечує факт видачі довіреності адвокату Беленковій В. В., проте, вважав, що у разі необхідності представництва та/або захисту інтересів відповідача, з урахуванням надання доручення відповідачем позивачу, представник буде представляти інтереси відповідача у разі такої потреби.
Для виконання будь-яких дій в інтересах відповідача необхідною умовою було отримання конкретного письмового завдання.
Проте, позивач не надав доказів того, що таке завдання йому було надане відповідачем в рамках укладеного договору, щодо надання юридичних послуг.
У зв`язку із цим, відповідач просив суд врахувати зазначені обставини при
вирішенні спору та відмовити у задоволенні позову.
В судовому засіданні, яке відбулося 09 березня 2025 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1147/25.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:
З матеріалів справи вбачається що, 01 лютого 2013 року між фізичною особою – підприємцем Терентьєвим Олександром Миколайовичем та відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», яке в подальшому було перейменоване у акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» було укладено договір №Ю-01/02/2013 про надання юридичних послуг (надалі - договір).
Відповідно до умов п.1.1. договору відповідач (замовник) доручає, а позивач (виконавець) зобов`язується надавати йому, у відповідності до умов даного договору, юридичні послуги, а відповідач зобов`язується приймати послуги та оплачувати їх.
У відповідності до положень ст. 901-905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Виконавець повинен надати послугу особисто.
У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 2.1. договору передбачено, що виконавець надає замовнику наступні юридичні послуги:
- підготовка правових висновків і аналітичних довідок з юридичних питань;
- підготовка юридично значущих документів – договорів, скарг, позовних заяв, зовнішньоекономічних контрактів, інвестиційних угод тощо;
- усні та письмові консультації з господарського, податкового, цивільного, трудового, земельного, адміністративного, кримінального та інших галузей права;
- юридичні експертизи, тобто пошук і правове обґрунтування найбільш оптимальних способів вирішення тих або інших проблем, шляхів досягнення потрібного замовнику результату;
- представництво замовника в судових процесах по господарським, податковим, адміністративним та іншим видам справ;
- надання інших видів юридичних послуг.
Відповідно до п.2.2. договору передбачені п. 2.1 даного договору послуги надаються в обсязі потрібному відповідачу.
Надання юридичних послуг може здійснюється виконавцем самостійно та (або) із залученням фахівців третіх осіб ( п.3.1. договору). 
Залучення інших юристів, адвокатів, юридичних фірм для надання послуг замовнику, проводиться виключно за попереднім погодженням із замовником ( п. 3.2 договору).
Конкретні завдання на надання юридичних послуг, зазначених в статті 2 цього договору надаються виконавцю замовником в письмовому вигляді або усно. При цьому письмове завдання на надання послуг повинно бути підписане Головою правління (або виконуючим його обов`язки), а усне завдання може бути надане як Головою правління (або виконуючим його обов`язки) так і іншими працівниками замовника, за погодженням з Головою правління (3.5. договору).
Замовник зобов`язаний надавати виконавцю всі необхідні документи та інформацію для якісного надання юридичних послуг ( п. 3.6 договору).
Замовник надає організаційну допомогу виконавцю та сприяє виконавцю у здійсненні покладених на нього обов`язків( п. 3.7 договору).
Згідно п. 6.1. договору винагорода виконавцю становить 85 000 грн. у вигляді щомісячної плати. 
Оплата послуг проводиться виконавцем на користь замовника до 5 числа наступного за місяцем, протягом якого надавалися послуги (п. 7.1). 
Виконавець до 30 числа місяця, в якому надавалися послуги, повинен надати два примірники акту приймання-передачі наданих послуг, які сторони скріплюють підписами та печатками, а виконавець до 2 числа місяця виставляє замовнику рахунок на оплату своїх послуг (п. 7.2., 7.3). 
На час укладення договору сторонами було погоджено, що договір діє 1 рік з 01 лютого 2013 року і за відсутності заперечень жодної із сторін за один місяць до припинення дії цього договору, він вважається поновленим на тих же умовах на той же строк (розділ 8). 
Доказів визнання договору недійсним чи його розірвання суду не надано. 
До договору №ю-01/02/2013 про надання юридичних послуг від 01 лютого 2013 року сторонами було укладено:
- додаткову угоду від 31 липня 2018 року про збільшення з 01 серпня 2018 року щомісячної плати за послуги виконавця до 170 000 грн. (а.с. 11).
- додаткову угоду № 2 від 02 лютого 2022 року про збільшення з 01 березня 2023 року плати за послуги виконавця до 300 000 грн. на місяць (а.с. 12).
- додаткову угоду № 3 від 01 квітня 2024 року про зменшення з 01 квітня 2024 року плати за послуги виконавця до 100 000 грн. на місяць (а.с. 13). 
З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Терентьєвим О.М. та адвокатом Беленковою В.В. було підписано договір про надання правничої допомоги. 
Згідно п. 1.1 договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу як клієнту, так і за його дорученням контрагентам клієнта, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13 травня 2024 року зі справи № 925/1763/23 було стягнуто з відповідача на користь позивача 400 000 грн. 00 коп. основного боргу за надані юридичні послуги в період жовтня-листопада 2023 року, 1 232 грн. 87 коп. - 3 % річних, 1 500 грн. 00 коп. інфляційних втрат на підставі договору № Ю-01/02/2013 про надання юридичних послуг від 01 лютого 2013 року.
Рішення суду набрало законної сили 05 червня 2024 року.
Судом під час розгляду справи №925/1763/23 було встановлено, що у жовтні 2023 року позивач через адвоката Беленкову В.В. надав юридичні послуги із представництва інтересів замовника в Господарському суді Черкаської області, Господарському суді м. Києва, проводив правовий аналіз документів з процесуальних питань у судових справах, номера яких та предмети спорів зазначено у акті прийому-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2023 року. У листопаді 2023 позивач надав послуги відповідачу з участі у судових засіданнях Господарського суду Черкаської області у судових справах, які перелічені в Акті прийому-передачі наданих послуг від 30 листопада 2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2024 року за вих.№03-02/2024/5 акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на адресу фізичної особи -підприємця Терентьєва О.М. було направлено лист, в якому зазначалося про зміну керівництва відповідача та з огляду на вищевикладене Шульц Дімітрій просив забезпечити представництво у справі № 925/468/22 інтересів акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адвокатом Беленковою В.В. (а.с. 144).
15 лютого 2024 року за вих.№03-02/2024/10 акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на адресу фізичної особи-підприємця Терентьєва О.М. було направлено лист, в якому відповідач просив забезпечити представництво у справі № 925/589/23 інтересів акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адвокатом Беленковою В.В. (а.с. 145).
15 лютого 2024 року за вих.№03-02/2024/11 акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на адресу фізичної особи- підприємця Терентьєва О.М. було направлено лист, в якому відповідач просив забезпечити представництво у справі № 925/1021/19 інтересів акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адвокатом Беленковою В.В. (а.с. 146).
20 лютого 2024 року акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» було видано довіреність на ім`я адвоката Беленкової В.В. на представництво інтересів відповідача в усіх органах, підприємствах, установах та організаціях, включаючи судові органи будь-яких інстанціях (а.с. 39).
Отже, суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що ним не надавалися письмові завдання для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було складено та підписано акти прийому-передачі наданих послуг 31 березня 2025 року, 30 квітня 2025 року, 30 травня 2025 року, 30 червня 2025 року, та 31 липня 2025 року.
Також були складені рахунки-фактури 
- №СФ-000132 від 31 березня 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп.;
- №СФ-000136 від 30 квітня 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп.;
- №СФ-000141 від 30 травня 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп.;
- №СФ-000145 від 30 червня 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп.;
- №СФ-000149 від 31 липня 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп.;
Наведені вище акти та рахунки було направлено відповідачу, що підтверджується накладними та описами вкладення до конверту (а.с. 26-29).
Відповідачем був підписаний лише акт приймання-передачі наданих послуг за березень 2025 року на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 16).
Поштові відправлення №№1800212595934, 1800212592722, 1800212608041, 1800212637904 з актами приймання-передачі наданих послуг за квітень, травень, червень, липень 2025року відповідачем не були отримані і були повернуті позивачу, як відправнику за закінченням терміну зберігання, що підтверджується роздруківками із сайту акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с.30-33).
Будь-яких обґрунтованих заперечень з приводу якості та/або обсягу наданих послуг по договору у спірний період від відповідача не надходило.
З матеріалів справи вбачається, що у березні - липні 2025 року позивач через залученого на підставі договору адвоката Беленкову В.В. надав юридичні послуги із представництва інтересів замовника в Господарському суді Черкаської області та Північному апеляційному Господарському суді, що підтверджується, зокрема, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/851/20 від 13 березня 2025 року, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/589/23 від 11 квітня 2025 року, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/851/20 від 21 квітня 2025 року, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/589/23 від 28 квітня 2025 року, копією ухвали Північного апеляційного господарського суду по справі 925/468/22 від 17 червня 2025 року, копією постанови Північного апеляційного господарського суду по справі 925/468/22 від 24 червня 2025 року, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/468/23 від 15 липня 2025 року, копією ухвали Господарського суду Черкаської області по справі 925/589/23 від 16 липня 2025 року (а.с. 40-66). 
Водночас, з підписаного відповідачем без будь-яких зауважень акту прийому-передачі наданих послуг за березень 2025 року вбачається, що позивачем було надано відповідачу наступні послуги:
- представництво інтересів замовника 03 березня 2025 року в Північному апеляційному господарському суді у справі №925/840/18 за позовом замовника до КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення 39 288 371 грн. 26 коп. компенсації вартості спожитого в лютому 2018 року природного газу (заява КП «Смілакомунтеплоенерго» від 09 лютого 2022 року вих. №223 про заміну сторони її правонаступником);
- представництво інтересів замовника 04 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/1255/20 за позовом замовника до КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення 14 883 439 грн. 30 коп. заборгованості (заява КП «Смілакомунтеплоенерго» від 15 лютого 2025 року про заміну сторони її правонаступником);
- представництво інтересів замовника 07 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу від 01 квітня 2017 року;
- здійснення правового аналізу постанови Північного апеляційного господарського суду від 03 березня 2025 року у справі №925/840/18 за позовом замовника до КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення 39 288 371 грн. 26 коп. компенсації вартості спожитого в лютому 2018 року природного газу (заява КП «Смілакомунтеплоенерго» від 09 лютого 2022 року вих. №223 про заміну сторони її правонаступником);
- представництво інтересів замовника 13 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/851/20 за позовом АТ «Укртрансгаз» до замовника про стягнення заборгованості за послуги балансування та штрафних санкцій у розмірі 294 531 249 грн. 94 коп.:
- здійснення правового аналізу відзиву ПрАТ «Азот» від 06 березня 2025 року вих. №501-06/18 на заяву про збільшення розміру позовних вимог у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу від 01 квітня 2017 року;
- здійснення правового аналізу заперечення ПрАТ «Азот» віл 12 березня 2025 року вих. №501-06/25 на клопотання про долучення доказів у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу від 01 квітня 2017 року;
- підготовка проекту заперечення замовника на клопотання ПрАТ «Азот» віл 11 вересня 2023 року вих. №501-06/230 про зменшення пені (з урахуванням доповнення від 06 березня 2025 року від 06 березня 2025 року них. №501-06/20) у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу віл 01 квітня 2017 року;?
- представництво інтересів замовника 13 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природною газу від 01 квітня 2017 року;
- представництво інтересів замовника 18 березня 2025 року в Північному апеляційному господарському суді у справі №925/1021/19 за позовом замовника до КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення 16 087 619 грн. 90 коп. компенсації вартості обсягів несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (розгляд заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» від 31 грудня 2024 року про заміну сторони її правонаступником);
- підготовка проекту додаткового пояснення замовника (на виконання ухвали Господарського суду Черкаської області віл 13 березня 2025 року) у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу від 01 квітня 2017 року;
- представництво інтересів замовника 19 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/1255/20 за позовом замовника до КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення 14 883 439 грн. 30 коп. заборгованості (заява КП «Смілакомунтеплоенерго» від 15 лютого 2025 року про заміну сторони її правонаступником);
- представництво інтересів замовника 28 березня 2025 року в Господарському суді Черкаської області у справі №925/589/23 за позовом замовника до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення 1 243 022 036 грн. 83 коп. заборгованості за договором розподілу природного газу від 01 квітня 2017 року (а.с.16).
Водночас, з наявних матеріалів справи та актів прийому-передачі наданих послуг вбачається, що розгляд судом справи, зокрема, №925/840/18 тривав також і в квітні 2025 року та травні 2025 року.
Розгляд судом справи №925/589/23 (крім березня 2025 року) відбувався в квітні 2025 року, липні 2025 року.
Розгляд судом справи №925/468/22 (крім березня 2025 року) відбувався в квітні 2025 року, травні 2025 року, червні 2025 року, липні 2025 року.
У розгляді зазначених справ приймав участь адвокат Беленкова В.В. 
Отже, після підписання відповідачем акту приймання-передачі послуг за березень 2025 року та їх прийняття без зауважень, наступна поведінка відповідача та його доводи у суді стосовно того, що позивачем у спірний період послуги за договором взагалі не надавалися суперечать його попередній поведінці та наявним у матеріалах справи доказам.
При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією з основних засад цивільного законодавства є добросовісність.
Така поведінка відповідача суперечить принципу добросовісності учасників цивільних та господарських правовідносин, закріпленому у законодавстві, та відповідає ознакам суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), відповідно до якого особа не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, якщо інша сторона обґрунтовано покладалася на таку поведінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Виходячи зі змісту положень статей 509, 901, 903 ЦКУ, обов`язок замовника оплатити послуги виникає з факту їх надання, а не з факту оформлення передачі послуг актом приймання-передачі виконаних робіт.
Суд вважає, що в даному випадку надані позивачем докази на підтвердження тієї обставини, що юридичні послуги у спірний період по чинному договору надавалися відповідачу, є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на її спростування.
Доводи відповідача стосовно того, що складені позивачем акти не є належними доказами, що підтверджують надання відповідачу послуг по договору, оскільки останні від імені фізичної особи-підприємця Терентьєва О. М. фактично підписані громадянином ОСОБА_1 суд також відхиляє.
При цьому судом враховано, що будь-яких спорів між позивачем а також його представниками, зокрема, Кириченком В.І. та Беленковою В.В. з приводу представництва інтересів позивача у договірних відносинах з третьою особою не існує.
Отримання відповідачем рахунків на оплату у відповідному відділенні Укрпошти, в даному випадку, залежало виключно від волі самого відповідача.
Крім того, за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом для визначення зобов`язання, а є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 7.1. договору передбачено, що оплата послуг провадиться шляхом сплати коштів у розмірі, передбаченому в п.6.1 даного договору, до п`ятого числа наступного місяця, за місяцем протягом якого надавалися послуги. 
Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. 
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Станом на момент звернення позивача до суду строк виконання зобов`язання по договору настав.
Всього позивачем було надано юридичних послуг за спірний період на загальну суму 500 000 грн. 00 коп.
Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту здійснення, на підставі умов договору про надання послуг №Ю-01/02/2013 від 01 лютого 2013 року розрахунку з позивачем за надані послуги.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню 500 000 грн. 00 коп. боргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимоги про стягнення 4 510 грн. 00 коп. – інфляційних втрат нарахованих за період прострочення з квітня 2025 року по серпень 2025 року та 4 323 грн.29 коп. – 3% річних нарахованих за період прострочення з 06 квітня 2025 року по 18 вересня 2025 року на суму боргу у відповідний період.
Судом враховано, що приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). 
Кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.
Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних і річних, за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу «Ліга Закон» судом встановлено, що 3% річних та інфляційні втрати – нараховано в меншому розмірі від встановлених.
Проте, позивач самостійно визначив зміст своїх позовних вимог. 
Отже, з урахуванням вищенаведеного з відповідача також підлягає стягненню 4 323 грн. 29 коп. - 3 % річних та 4 510 грн. 00 коп. інфляційних втрат.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю. 
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача 120 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Судом враховано, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).
Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2025 року між фізичною особою ОСОБА_2 та адвокатом Балакіним Євгеном В`ячеславовичем було укладено договір про надання адвокатом професійної правничої допомоги за №10.
Згідно 1.1. договору, замовник доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу, пов`язану зі стягнення на користь замовника заборгованості з акціонерного товариства «Черкасигаз» по договору №Ю-01/02/2013 від 01 лютого 2013 року та заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» по договору №Ю-01/07/2016 від 01 липня 2016 року, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Відповідно до п. 1.2. договору, адвокат бере на себе виконання наступної правничої допомоги:
а) перевіряє відповідність вимогам законодавства документів замовника та інших письмових доказів, надає допомогу замовнику з підготовки та правильного оформлення процесуальних документів, скарг, запитів.
б) представляє у встановленому порядку інтереси замовника в судових органах, в тому числі апеляційних та касаційних судах з приводу здійснення професійної правничої допомоги та здійснення представництва в Господарському суді Черкаської області, Північному апеляційному суді. Касаційному господарському суді в складі Верховного Суду, а також в інших органах при розгляді правових питань, з правом здійснення від імені особи, яку він представляє процесуальних прав та обов`язків. При здійсненні представництва користується процесуальними правами та обов`язками учасника судового процесу визначеними ст. 46 та 61 ГПК України.
в) усного та письмового консультування з юридичних питань та діючого законодавства.
Оплата послуг адвоката складається з гонорару (фіксована сума, доплата за позитивний результат по справі), що остаточно визначається сторонами згідно складеного виконавцем акту виконаних робітна на наданих послуг з врахуванням обсягу наданої правничої допомоги (п. 5.1 договору).
Оплата замовником виконаних робіт здійснюється виключно за умов підписання сторонами акту виконаних робіт та наданих послуг наданого адвокатом, в строк зазначений в акті (п. 5.2 договору).
23 листопада 2025 року між Терентьєвим О.М. та адвокатом Балакіним Є.В. складено акт виконаних робіт та наданих послуг відповідно до договору про надання адвокатом професійної правничої допомоги №10 від 30 липня 2025 року.
Сторони погоджуються, що адвокат виконав свої зобов`язання у межах договору про надання адвокатом професійної правничої допомоги № 10 від 30 липня 2025 року у повному обсязі, а саме:
- первинна консультація замовника щодо правових підстав та перспектив вирішення справи;
- аналіз документів, наданих клієнтом, та їх правова оцінка;
- розробка стратегії захисту/представництва інтересів клієнта. Збір необхідної доказової бази та сканування первинних бухгалтерських документів замовника для підготовки позовної заяви;
- підготовка та подання процесуальних документів (позовної заяви, складення розрахунку 3% річних та індексу інфляції ); 
- представництво інтересів клієнта у судових засіданнях ( в незалежності від кількості призначених судових засідань);
- надання усних та письмових правових консультацій протягом строку дії договору.
Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) є фіксованою та становить 120 000 грн. 00 коп.( сто двадцять тисяч гривень 00 коп.).
В позовній заяві було зазначено, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 120 000 грн. 00 коп. 
У своїх запереченнях на заяву позивача про розподіл судових витрат відповідач зазначав, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують фактичне понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за договором № 10 від 30 липня 2025 року.
Будь-яких документів, що свідчать про оплату гонорару та/або інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку, виписки з банківського рахунку або іншого платіжного документу), що підтверджують фактичне понесення позивачем витрат, у матеріалах справи немає.
Отже, відповідач вважає вказану заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підтверджена належними доказами.
Крім того, акт виконаних робіт від 23 листопада 2025 року містить істотні невідповідності, що ставлять під сумнів його належність та допустимість як доказу у даній справі.
Зокрема, згідно з ордером серії СА № 1133887 від 30 липня 2025 року, долученим до матеріалів справи, адвокат Балакін Євген Вячеславович здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 187 від 30 січня 2003 року, виданого Черкаською обласною КДКА на підставі рішення № 4 від 22 квітня 2022 року. Водночас преамбула Акту від 23 листопада 2025 року містить посилання на Свідоцтво № 127 від 30 січня 2023 року, що суперечить даним, зазначеним у Ордері.
В преамбулі акту від 23 листопада 2025 року зазначено, що даний акт підтверджує виконання адвокатом Балакіним Є.В. та прийняття замовником - Терентьєвим О. М. послуг, пов`язаних зі стягненням на користь замовника заборгованості з акціонерного товариства «Черкасигаз» за договором № Ю-01/07/2016 від 01 липня 2016 року.
Водночас зазначений договір між сторонами не укладався.
Натомість між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання юридичних послуг № Ю-01/01/2013 від 01 лютого 2013 року, виконання якого є предметом спору у даній справі.
Зі змісту акту від 23 листопада 2025 року вбачається, що він підписаний сторонами за допомогою електронних цифрових підписів. Проте до матеріалів справи долучено лише протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису підписанта Балакіна Є.В. електронного підпису підписанта Терентьєва О. М. до матеріалів справи не долучено, що свідчить про відсутність належного доказу підписання даного акту Терентьєвим О. М. взагалі.
Відсутність належних доказів унеможливлює підтвердження факту здійснення позивачем витрат на правничу допомогу, що виключає можливість їх відшкодування у межах даної справи.
Крім того, на думку відповідача, спір у даній справі не є складним та не потребує спеціальних знань чи застосування складних норм законодавства.
Предмет спору стосується стандартних договірних правовідносин, які врегульовані загальними положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та інших базових нормативно-правових актів.
Отже, відповідач користуючись своїм правом ч.5 ст. 126 ГПК України просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 1000 грн.00 коп.
При цьому відповідач звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з нього не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Водночас, позивач зазначав, що наданий суду акт від 23 листопада 2025 року містить: чіткий перелік наданих послуг; зазначення конкретної справи №925/1147/25; підписи сторін, накладені з використанням КЕП. 
Наявність протоколів створення та перевірки електронних підписів підтверджує належність та допустимість такого доказу.
Підписання даного акту позивачем підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 23 листопада 2025 року, що міститься в матеріалах справи.
Позивач вважає, що заявлений та підтверджений розмір судових витрат є співмірним із заявленою ціною позову. 
Клопотання про зменшення витрат до 1 000 грн. 00 коп. є непропорційним, необґрунтованим та таким, що суперечить принципам змагальності й справедливого судового розгляду, а тому у поданому відповідачем клопотанні слід відмовити у повному обсязі.
Оцінивши надані суду докази судом враховано, що позивач має вищу юридичну освіту, є адвокатом (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 246 від 07 серпня 2006 року)  та надає правову допомогу, зокрема, своїм контрагентам на підставі договору (договорів).
Отже, залучення позивачем (адвокатом) іншого адвоката, зокрема, для його консультацій, надання правової оцінки документів, підготовки процесуальних документів, складення розрахунку 3% річних, індексу інфляції, тощо в даному випадку, на думку суду, не відповідає критерію реальності (їхньої дійсності та необхідності).
Разом з тим судом враховано, що адвокат приймав участь у чотирьох судових засіданнях під час розгляду даного спору.
За таких обставин, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп. (із розрахунку 4000 грн. 00 коп. за участь адвоката в одному судовому засіданні господарського суду, що цілком відповідає середньо-ринковим цінам, які склалися на відповідні юридичні послуги у даному регіоні.
В решті витрати позивача на правову допомогу суд покладає на самого позивача.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню 16 000 грн. 00 коп., витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», вул. Максима Залізняка, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03361402 на користь фізичної особи-підприємця Терентьєва Олександра Миколайовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 – 500 000 грн. 00 коп. – основної суми боргу, 4 510 грн. 00 коп. – інфляційних втрат, 4 323 грн. 29 коп. – 3% річних, 6 106 грн. 00 коп. судового збору та 16 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович