ЄУ №712/4073/26
Провадження №2/712/3088/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року    Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі: головуючого судді    Стеценко О.С.,
за участю секретаря судового засідання   Ігнатьєвої Е.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27 686,88 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 9 862,53 грн., заборгованості за відсотками у сумі 17 824,35 грн., витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу у сумі 11 200,00 грн.
У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 квітня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №TDB.2021.0007.9308, на підставі якого відповідачу було надано кредитні кошти.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Так, новий кредитор ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір №1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору №1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. 
Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №1/12, серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 .
Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не здійснював, станом на 03.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 становить 9 862,53 грн., з яких заборгованість за кредитом – 9 862,53 грн., заборгованість за відсотками – 17 824,35 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 20 травня 2026 року.
20 травня 2026 року судове засідання відкладено на 22 червня 2026 року за клопотанням представника позивача.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судовому засіданні 20 травня 2026 року позовні вимоги щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками визнав у повному обсязі, просив зменшити витрати на правничу допомогу.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. 
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №TDB.2021.0007.9308.
За умовами Кредитного договору №TDB.2021.0007.9308 визначено максимальний розмір кредитної лінії до 200 000,00 грн., строк кредиту 12 місяців, процентна ставка за користування кредитом – 56,00% річних.
З довідки про відкриття рахунків вбачається, що 07.04.2021 ОСОБА_1 відкрито рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
З виписки по особовому рахунку за період з 07.04.2021 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення заборгованості, відсотків за кредитом та комісійних платежів.
Водночас відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 03 вересня 2024 року має заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 в сумі 27 686,88 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9 862,53 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 17 824,35 грн.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Як вбачається із платіжної інструкції кредитового переказу коштів №66895 від 31 липня 2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» здійснило плату за лот GL1N426240, переможець ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», ЄДРПОУ: 40916672, протокол №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, ціна продажу 23 425 777,00 грн. без ПДВ.
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за яким права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору та Додатку №1 (п. 2 Договору №1/12).
Як вбачається з витягу з додатку №1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 становить 27 686,88 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9 862,53 грн., заборгованості за відсотками в сумі 17 824,35 грн.
За платіжними інструкціями до кредитного переказу коштів №1074 від 27 грудня 2024 року, №1822 від 22 вересня 2025 року, №1091 від 31 січня 2025 року ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» здійснило плату згідно договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та визнано відповідачем у судовому засіданні, що відповідач користувався кредитними коштами, однак в добровільному порядку у повному обсязі не повернув.
Відповідач зазначає, що за період користування кредитними коштами він здійснював платежі щодо повернення основної суми боргу та відсотків за користування кредитом.
Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 заборгованість відповідача тілу кредиту становить 9 862,53 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом – 17 824,35 грн.
Розглядаючи вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021, суд зазначає наступне.
Згідно кредитного договору №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Мегабанк» із заявою, у якій просив відкрити на його ім`я поточні рахунки в гривні, доларах США, Євро та надати платіжну картку міжнародної платіжної системи.
Умовами договору визначено ліміт кредитної лінії – до 200 000,00 грн.
Однак, ані у самому договорі, ані у паспорті споживчого кредиту відсутні відомості щодо розміру встановленого ліміту та суми наданих відповідачу кредитних коштів.
Матеріали справи не містять доказів про перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів.
Однак, оскільки відповідачем у судовому засіданні визнано заборгованість за тілом кредиту, суд вважає за можливе вважати суму боргу 9 862,53 грн. розміром наданого кредиту.
Щодо розміру нарахованих відсотків суд зазначає таке.
Суд зауважує, що при розгляді кредитних спорів суд зобов`язаний перевірити, зокрема, чи містять матеріали справи належний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
Так, ухвалою суду від 09 квітня 2026 року у позивача витребувано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором із зазначенням періодів нарахування відсотків та із зазначенням сум, на які нараховані відсотки.
Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021, з якого вбачається, що за період з 12.04.2021 по 24.06.2022 відповідачу було видано 35 922,28 грн., за період з 08.04.2021 по 24.06.2022 відповідачем погашено 26 059,75 грн., залишок боргу за тілом – 9 862,53 грн.
Натомість позивач не довів суду, яка сума кредиту була надана відповідачу.
Крім того, в указаному розрахунку міститься інформація щодо нарахування відповідачу відсотків за період з 29.07.2022 по 03.09.2024 у сумі 21 681,03 грн., з яких ОСОБА_1 було сплачено 3 856,68 грн., залишок боргу по відсотках становить 17 824,68 грн.
Як вбачається з виписки по особовому рахунку указаний розмір відсотків нараховано за період з 20.12.2022 по 02.09.2024.
У розділі 4 договору №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 визначено строк кредиту – 12 місяців, процентну ставку – 56% річних.
Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо – можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу – позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).
Суд зазначає, що нарахування первісним кредитором відсотків у період, починаючи з 08.04.2022 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.
Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки з 07.04.2021 по 07.04.2022.
З розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом у сумі 17 824,35 грн. нараховані поза межами строку кредиту.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0007.9308 від 07.04.2021 суд рахує, що вона повинна становити 9 862,53 грн. – за основною сумою боргу, 5 523,02 грн. – за відсотками за користування кредитом (9 862,53 грн.*56% річних), всього – 15 385,55 грн.
Суд зазначає, що, оскільки позивач не надав суду доказів, яка конкретно сума кредиту була видана відповідачу, не виконав ухвалу суду щодо надання деталізованого розрахунку суми боргу, суд позбавлений самостійно визначити суму кредиту, який було видано відповідачу.
Суд, ураховуючи визнання тіла кредиту відповідачем, рахує, що доведено надання кредиту у сумі 9 862,53 грн., на яку і підлягають нарахуванню проценти за користування кредитом у межах строку кредиту.
Як зазначалося вище, відповідачем за період користування кредитом сплачено 26 059,75 грн., що перевищує розмір визначеної судом заборгованості.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», місце знаходження за адресою: провул. Ушинського, буд. 1, офіс 105, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 40932411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Черкаському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя:         О.С. Стеценко