Справа 206/151/26 
Провадження 2/206/915/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року  м. Дніпро 

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Гаркуші В.В.,
за участю секретаря судового засідання Дуб В.С.,
представника позивача — адвоката Пашніної А.В., яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту земельної ділянки, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», третя особа — Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту земельної ділянки.
Позов обґрунтований тим, що 26 листопада 2008 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:09:117:0006, площею 0,0828 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 2822.
Надалі з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 05 грудня 2011 року на вказану земельну ділянку накладено арешт у межах виконавчого провадження ВП № 28914793 щодо боржника ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ.
Позивач зазначає, що на момент накладення арешту земельна ділянка вже належала йому на праві власності, а не боржнику ОСОБА_2 , у зв`язку з чим арешт порушує його право власності та перешкоджає повноцінному володінню, користуванню та розпорядженню земельною ділянкою.
Також позивач посилається на те, що виконавче провадження ВП № 28914793, у межах якого накладено арешт, було завершено 24 жовтня 2014 року поверненням виконавчого документа стягувачу, однак арешт із земельної ділянки не знято.
У зв`язку з наведеним позивач просить скасувати арешт із земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:09:117:0006, площею 0,0828 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений у виконавчому провадженні ВП № 28914793 (а.с. 2-4).
У судовому засіданні представник позивача — адвокат Пашніна А.В. — позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали.
Представник третьої особи — Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» — подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням пояснень і доказів, які містяться в матеріалах справи.
Представник третьої особи — Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) — у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали, а представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 18).
25.03.2026 до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про заміну неналежного відповідача, в якому зазначено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2012 року у справі № 419/3766/12, провадження № 6/419/108/12, у зв`язку з відступленням права вимоги замінено сторону виконавчого провадження — стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у цивільній справі № 2-285 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 60).
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 20.04.2026 року за клопотанням сторони позивача замінено відповідача Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» на належного відповідача — Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», а Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 89-90).
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 02.06.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 118).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 26 листопада 2008 року ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:09:117:0006, площею 0,0828 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 2822 (а.с. 7-7 зі звороту).
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 квітня 2024 року № 373256450 вбачається, що позивач є власником зазначеної земельної ділянки (а.с. 4-6).
З матеріалів справи також вбачається, що 05 грудня 2011 року щодо вказаної земельної ділянки було зареєстровано арешт, накладений у межах виконавчого провадження ВП № 28914793 щодо боржника ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника.
З відповіді Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі від 19 серпня 2014 року № 35071 вбачається, що арешт на майно боржника ОСОБА_2 накладався у виконавчому провадженні ВП № 28914793 з виконання виконавчого листа від 09 лютого 2011 року № 2-285 (а.с. 13).
Відповідно до наданих матеріалів справи виконавче провадження ВП № 28914793 було завершено 24 жовтня 2014 року поверненням виконавчого документа стягувачу (а.с. 13).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2012 року у справі № 419/3766/12 замінено сторону виконавчого провадження — стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 60).
Доказів того, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні ВП № 28914793 або що зазначена земельна ділянка станом на час накладення арешту належала боржнику ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.
Право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку відповідачами не спростовано та не оспорено.

ІV. Норми законодавства, застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового або немайнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На час винесення постанови про арешт майна боржника від 05.12.2011 діяв Закон України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на той час.
За змістом ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час накладення арешту, звернення стягнення на майно боржника полягало в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час накладення арешту, арешт майна боржника застосовувався для забезпечення реального виконання рішення.
Отже, за змістом наведених норм арешт у виконавчому провадженні як захід примусового виконання судового рішення міг застосовуватися щодо майна боржника, а не майна особи, яка не є боржником у відповідному виконавчому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час накладення арешту, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, могла звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Аналогічне положення закріплено у ч. 1 ст. 59 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2022 року у справі № 343/2260/20, провадження № 61-16125св21, у якій Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому Верховний Суд звернув увагу, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, а позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на законній підставі майном, що не належить боржнику.
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 зроблено висновок, що відповідачами у справах за позовом про зняття арешту з майна є боржник, а також особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тоді як відповідний орган державної виконавчої служби залучається до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
За змістом наведених норм та правових висновків Верховного Суду, якщо право власності особи на майно підтверджене та не оспорюється, а арешт накладено в межах виконавчого провадження щодо іншої особи, ефективним способом захисту порушеного права власника є вимога про скасування арешту з такого майна, оскільки арешт створює власнику перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном.
Суд враховує, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку 26 листопада 2008 року, тобто до винесення постанови про арешт майна боржника від 05 грудня 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 28914793.
Арешт було накладено у межах виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 , однак на момент його накладення земельна ділянка вже не належала ОСОБА_2 , а була власністю ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні ВП № 28914793, що він ніс солідарну чи субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_2 , або що станом на час накладення арешту спірна земельна ділянка належала боржнику ОСОБА_2 .
Отже, арешт було накладено на майно особи, яка не є боржником у відповідному виконавчому провадженні, що порушує право власності позивача та перешкоджає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою.
Суд також бере до уваги, що виконавче провадження ВП № 28914793 завершене 24 жовтня 2014 року поверненням виконавчого документа стягувачу. Сам факт завершення виконавчого провадження не усунув порушення права позивача, оскільки арешт продовжує існувати як обтяження належної йому земельної ділянки та обмежує можливість повноцінного розпорядження нею.
Наявність арешту після завершення виконавчого провадження за відсутності належних правових підстав для його подальшого існування свідчить про невиправдане та непропорційне втручання у право власності позивача.
Відповідачі не подали до суду доказів, які б спростовували право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, підтверджували правомірність подальшого існування арешту або свідчили про наявність правових підстав для збереження такого обмеження.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт належності йому земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:09:117:0006, факт існування арешту щодо цієї земельної ділянки та факт порушення його права власності внаслідок збереження такого арешту.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту із земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, покладаються на іншу сторону.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., що підтверджується матеріалами справи.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у рівних частках, тобто по 605 грн 60 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту земельної ділянки — задовольнити.
Скасувати арешт із земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:09:117:0006, площею 0,0828 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника від 05.12.2011 у виконавчому провадженні ВП № 28914793 державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ.
Стягнути зі ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя     В.В. Гаркуша