Справа № 304/791/26 Провадження № 2-о/304/82/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І., 
з участю секретаря судового засідання – Галас Т.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу № 304/791/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Тур`є-Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, 

У С Т А Н О В И В:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дідусь ОСОБА_5 , якому за життя належала земельна ділянка для ведення підсобного селянського господарства площею 0,72 га, що розміщена в с. Порошково. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Т.-Реметівської сільської ради № 141 від 20 лютого 2026 року, на день смерті ОСОБА_5 в дворогосподарстві за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_4 (дружина померлого) та фактично без реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . Відтак її бабуся ОСОБА_4 успадкувала за покійним чоловіком земельну ділянку, однак так і не встигла отримати правовстановлюючий документ на неї. На жаль, її бабуся хворіла та потребувала постійного догляду, тому з 2008 року вона переїхала на постійне місце проживання до бабусі, при цьому юридично залишалася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 . Одночасно зазначає, що 18 грудня 2008 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу продала їй житловий будинок АДРЕСА_1 , відтак з цього часу вони проживали разом у вищевказаному будинку. Однак, 19 червня 2021 року ОСОБА_4 , після смерті якої вона протягом шести місяців у нотаріальну контору не зверталася, так як була переконана, що прийняла спадщину за покійною бабусею фактом свого постійного проживання разом з нею на день її смерті. Як вбачається з довідок виконавчого комітету Т.-Реметівської сільської ради № 140 від 20 лютого 2026 року та № 163 від 23 лютого 2026 року, на день смерті ОСОБА_4 в двоворогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не був зареєстрований, однак фактично без реєстрації місця проживання проживала її внучка ОСОБА_1 . У лютому 2026 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О., яка листом № 75/01-16 від 19 лютого 2026 року повідомила, що шестимісячний термін для звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за покійною ОСОБА_4 пропущено. Відтак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендує звернутися у суд для вирішення питання щодо спадкування. Оскільки встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 має для неї юридичне значення та встановлюється з метою реалізації нею як спадкоємцем права на спадщину по закону, при цьому беручи до уваги те, що спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначені факти в позасудовому порядку неможливо, тому просить позов задовольнити. 
У судове засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.
Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як заінтересованої особи ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явилася, в електронній формі через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви за наявності достатніх підстав.
У судове засідання ОСОБА_3 як третя особа не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Одночасно зазначає, що заявниця є його племінницею, а померла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були його батьками. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує та визнає їх у повному обсязі. Одночасно доводить до відома, що ОСОБА_1 являється його рідною донькою, а померла ОСОБА_4 була його матір`ю.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та подані учасниками заяви, суд прийшов до такого висновку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Порошково Перечинського району Закарпатської області помер ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 24 березня 2008 року Виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 24 (а. с. 15). 
Також суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Порошково Перечинського району Закарпатської області померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 23 червня 2021 року Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 304 (а. с. 14). 
У лютому 2026 року, бажаючи оформити спадщину за спадкодавцем ОСОБА_4 на спадкове майно, заявник ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О., яка листом від 19 лютого 2026 року №75/01-16, з огляду на пропущення нею встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини та не подання у відповідності до ст. 1272 ЦК України заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, рекомендувала звернутись до суду з відповідною заявою (а. с. 22). 
Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 84237776 та Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 84237764 від 19 лютого 2026 року, наданих приватним нотаріусом Васіловка В.О., заповіту ОСОБА_4 не складала, спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена (а. с. 23, 24).
Проте заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначає, що будучи зареєстрованою у АДРЕСА_2 , з 2008 року фактично проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю до моменту її смерті, оскільки покійна в останні роки життя часто хворіла та потребувала догляду.
Так, як видно з Витягу з реєстру територіальної громади від 20 травня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 20 травня 2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Разом з цим, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в дворогосподарстві за поштовою адресою АДРЕСА_1 , проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 – дружина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внучка, фактично проживала без реєстрації, що стверджується довідкою № 141, виданою старостою Порошківського старостинського округу В.Ігнатьо 20 лютого 2026 року (а. с. 21). 
Як вбачається з довідки № 140, виданої старостою Порошківського старостинського округу В.Ігнатьо 20 лютого 2026 року, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дворогосподарстві за поштовою адресою АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внучка, фактично проживала без реєстрації (а. с. 20). 
Також у матеріалах справи міститься Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець), посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2634, згідно якого Продавець продала, а Покупець прийняла у власність житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Будинок належить Продавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Перечинською держнотконторою 11 грудня 2008 року по реєстру № 1682, зареєстрованого в РКП «БТІ» Перечинської районної ради 17 грудня 2008 року в книзі 1 номер запису 79, реєстраційний номер 25592539 (а. с. 25). 
У Розрахунковій книжці по оплаті за інтернет і КТБ ПП ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що договір № 203127 укладено з ОСОБА_9 (а. с. 28).
Одночасно, з наданих заявником ОСОБА_1 розрахунків за електроенергію у період з квітня 2016 року по червень 2017 року видно, що споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_5 (а. с. 30-33).
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких за виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. 
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відтак суд, дослідивши зібрані в справі докази вважає, що факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за такою за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. 5, 7, 258-259, 265, 294, 315 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Тур`є-Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Заявник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .
Представник заявника: адвокат Зизич Наталія Юріївна, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_4 .
Заінтересована особа: Тур`є-Реметівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, ЄДРПОУ: 04351280; місцезнаходження: 89221, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`ї Ремети, вул. Тканка, 1.
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_5 . 
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ; місце проживання: АДРЕСА_6 . 

  	Головуючий:	Ганько І. І.