Справа №: 398/7534/25	

провадження №: 2/398/1110/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"30" квітня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.
за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Олександрія у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомАкціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2035065868_CARD від 19.12.2020 року у розмірі 66 811,04 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № 2035065868_CARD.
Згідно з умовами обслуговування за договором виникають зобов`язання використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування даним кредитом.
Таким чином, шляхом підписання договору відповідач приєдналась до договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію приймаючи його умови, розуміючи значення своїх дій та діяла добровільно.
Позивач свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав повністю та надав ОСОБА_2 грошові кошти, однак відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.10.2025 року складає 66 811,04 грн., яка складається з:непростроченого тіла кредиту – 45 956,34 грн., суми непрострочених відсотків – 3 736,84 грн., простроченого тіла кредиту – 14 140,30 грн., прострочених відсотків по договору – 2 977,56 грн.
З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за договором № 2035065868_CARD від 19.12.2020 року у розмірі 66 811,04 грн.та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Ухвалою судді від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позов до суду не подала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена, але до суду не з`явилася.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» підлягає задоволенню повністю.
Судом установлено, що 19 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № 2035065868.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів відповідно до додатку №1.
Підписанням кредитного договору позичальник підтвердила: що до укладення цього договору кредитодавець надав їй інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення цього договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту; що кредитодавець ознайомив її з інформацією, вказаною у ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредитний договір діє в межах строку, на який надається кредит, та припиняється належним його виконанням.
Разом із тим, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Як наслідок, станом на 28жовтня 2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором № 2035065868 від 19.12.2020 року становить 66 811,04 грн., яка складається з: непростроченого тіла кредиту – 45 956,34 грн., суми непрострочених відсотків – 3 736,84 грн., простроченого тіла кредиту – 14 140,30 грн., прострочених відсотків по договору – 2 977,56 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629ЦК України).
Статтею 638 ЦК Українивстановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з абз. 2 ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електрону комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»).
Як вбачається з матеріалів справи та наявного в справі кредитного договору, такий договір був підписаний відповідачем удосконаленим електронним підписом.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитного договору з дотриманням вимогЗакону України «Про електронну комерцію».
Відповідно достатті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною 2статті 1050 ЦК Українивизначено, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Згідностатті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу України.
Статтею 629 ЦК Українипередбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1ст. 625 ЦК Українизазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 1054 ЦК Українивказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Устатті 612 ЦК Українивказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Суд враховує, що під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний договір, відповідач надала свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів.
На підставі викладеного вище, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно дост. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40грн.
Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 79-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, заборгованість за кредитним договором № 2035065868 від 19.12.2020 року у розмірі 66 811 (шістдесят шість тисяч вісімсот одинадцять) грн. 04 коп. та судові витрати у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 30.04.2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ЄДРПОУ 21685166.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Голосеніна