ПОСТАНОВА
Справа № 137/635/26
02 червня 2026 р. 3/137/296/26 с-ще Літин
Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-адвоката Гнідка С.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу серії ЕПР1 №647488, 22.04.2026 14 год 05 хв на АД М-30 339 км 500 м водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Volvo FH 13420 д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно вчасно не зреагував на її зміну під час виникнення перешкоди для руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з, в результаті чого відбулося зіткнення з т/з Opel Corsa д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив п. 2.3.б., 12.3. ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину свою за ст.124 КУпАП не визнав, пояснив, що того дня та часу він із невеликою допустимою швидкістю рухався у напрямку м. Хмельницький зі сторони м. Вінниці на автомобілі «Вольво» у крайній правій смузі руху, попереду у цій же смузі повільно рухався автомобіль «Опель», який увімкнув покажчик повороту праворуч. Усвідомлюючи, що водій автомобіля «Опель» має намір здійснити зупинку т/з, він розпочав маневр випередження, перелаштувавшись у крайню ліву смугу, однак автомобіль «Опель» різко звернув вліво та почав маневр розвороту, перетинаючи подвійну суцільну смугу та порушуючи ПДР, що призвело до зіткнення передньої частини його авто з боковою лівою частиною автомобіля «Опель». Зауважив, що під час керування автомобілем Правил дорожнього руху він не порушував, був уважним, утримував безпечну швидкість руху та дотримувався безпечної дистанції, однак такі дії з боку іншого учасника дорожнього руху передбачити та в долі секунди відреагувати неможливо. 
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності-адвокат Гнідко С.І. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Адвокат зауважив, що в ситуації, яка склалась, ОСОБА_1 не винен та не міг уникнути зіткнення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, поясненнями учасників та схемою місця ДТП та характером пошкоджень транспортних засобів, зокрема, лівої бокової частини автомобіля «Опель». Також, надав в судовому засіданні копію постанови суду про притягнення іншого учасника події до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.
Статтею 7 КпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -  тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п.12.3. Правил у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ним, як учасником дорожнього руху, вимог п.2.3.б, 12.3. Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
При цьому, фактично, суду не надано достатніх об`єктивних та достовірних доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б вказували на те, що саме дії ОСОБА_1 знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а долучена до протоколу схема місця ДТП містить позначення, які підтверджують показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Водночас, долучені до матеріалів справи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди також узгоджуються із показаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вказують на непередбачувані дії іншої особи-учасника події, які призвели до ДТП.
В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відповідно реагував на її зміну, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і відволікався від керування цим засобом у дорозі, а також, об`єктивно був спроможний виявити виникнення небезпеки для руху або перешкоди щоб вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їхати перешкоду.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що спростовують надані ОСОБА_1 під час судового розгляду твердження про невинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, не можливо встановити, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3.б, 12.3. Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тому подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відсутні.
Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст.62 і ст.129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд керується презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал.
Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язало суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище викладене вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.62, 129 Конституції України, ст.124, 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я.  С.