МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 945/735/26
Провадження № 1-кп/945/519/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025150010000012 від 01.01.2025 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам?янець-Подільський, Хмельницька область, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрілець 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 
раніше судимого: вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30.05.2024, від відбування покарання звільнено умовно-достроково на 4 (чотири) роки 02 (два) місяці 20 (двадцять) днів не відбутого строку покарання у вигляді позбавлення волі, для проходження військової служби за контрактом,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Солдат ОСОБА_5 26.08.2024 о 07 годині 00 хвилин, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи військову службу на посаді стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а також обмежень, покладених на нього ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов?язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 , яке було визначене неподалік населеного пункту АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, з 26.08.2024 по 14.02.2026.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував факт самовільного залишення місця служби, визнав свою вину вже під час допиту, та пояснив, що перебуваючи у виправній колонії, він погодився на умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом відчуваючи тиск та через побоювання тривалого терміну ув`язнення. Стверджує, що військово-лікарська комісія була проведена формально. Незважаючи на наявні проблеми з ногою та загальний незадовільний стан здоров`я, його визнали придатним після поверхневого огляду та тестів. Рішення ВЛК він не оскаржував, намагаючись вирішити питання безпосередньо з командуванням частини. Під час перебування на навчаннях він неодноразово звертався до командування зі скаргами на здоров`я. Зокрема, у нього був діагностований перелом руки зі зміщенням, який потребував оперативного втручання. Замість обіцяної операції в Одесі, йому лише наклали гіпс і залишили в частині, при цьому полегшили обов`язки. Обвинувачений підтвердив факт самовільного залишення місця служби в умовах воєнного стану без офіційного дозволу командування. Свій вчинок пояснив критичним станом здоров`я та невиконанням обіцянок командування щодо госпіталізації. Заявив, що «здоров`я було важливіше». Після від`їзду він не переховувався від органів влади. Одразу звернувся до медичних закладів для лікування та проходив обстеження, що підтверджується наданими суду документами. При зустрічах з представниками ВСП надавав документи, після чого його відпускали. Обвинувачений стверджує, що телефонував (сестра телефонувала) і питав про можливість повернення, але йому відповіли, що він не потрібен. Заявив про готовність повернутися до проходження військової служби після отримання належного лікування та проведення необхідної операції. Також звернув увагу суду на те, що його попередня судимість у 2023 році була пов`язана з незначною крадіжкою (на суму близько 300 грн) і наразі це не кримінально карана крадіжка. Обвинувачений підтвердив, що був обізнаний про кримінальну відповідальність за СЗЧ, знав, що знаходиться під адміністративним наглядом, але діяв під впливом об`єктивних обставин, пов`язаних із ненаданням медичної допомоги. 
Свідок ОСОБА_6 , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді заступника командира з психологічної підтримки персоналу стрілецького спеціалізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВЧ НОМЕР_1 , показав, що підрозділ, у якому проходив службу обвинувачений ОСОБА_5 , був сформований з осіб, які звільнилися з місць позбавлення волі за процедурою умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом. Свідок зазначив, що залучення таких осіб відбувалося виключно на добровільній основі: кожен кандидат, включаючи ОСОБА_5 , особисто писав заяву про бажання захищати Батьківщину, проходив військово-лікарську комісію (ВЛК) ще в місцях позбавлення волі. Після прибуття до військової частини з обвинуваченим було укладено контракт. Свідок підтвердив, що ОСОБА_5 самовільно залишив місце розташування підрозділу 26 серпня 2024 року. За словами свідка, саме в цей час підрозділ готувався до передислокації в зону виконання бойових завдань. Свідок припустив, що обвинувачений скористався моментом зборів батальйону для вчинення СЗЧ, щоб уникнути виїзду на «бойову роботу». Щодо обізнаності обвинуваченого про наслідки своїх дій, свідок повідомив, що з усім особовим складом, зокрема в навчальному центрі, проводилися інструктажі щодо кримінальної відповідальності за статтею 407, 408 КК України, про що військовослужбовці ставили особисті підписи. Окрім того, ОСОБА_5 перебував під адміністративним наглядом командира частини, що виключало можливість законного залишення розташування без дозволу командування. Жодних дозволів чи відпусток обвинуваченому не надавалося. Стосовно стану здоров`я ОСОБА_5 , свідок пояснив, що в червні 2024 року під час навчання обвинувачений отримав травму руки (перелом). Йому було негайно надано медичну допомогу: заступник командира особисто відвіз його до лікарні, де було накладено гіпс. Надалі ОСОБА_5 проходив службу в полегшеному режимі під наглядом медика батальйону, проте станом на кінець серпня (момент СЗЧ) термін загоєння перелому вже дозволяв йому виконувати обов`язки. Щодо наявності у ОСОБА_5 вірусного захворювання, свідок зазначив, що згідно з висновками ВЛК він був визнаний придатним, а в підрозділі успішно проходили службу понад 20 осіб з аналогічним діагнозом. Свідок також заперечив факти будь-яких позастатутних відносин чи знущань щодо ОСОБА_5 , зазначивши, що командир батальйону суворо вимагав дотримання статутного порядку. Обвинувачений характеризувався як фізично міцний чоловік, який би міг воювати, проте мав випадки вживання алкоголю та агресивної поведінки у стані сп`яніння. Після скоєння СЗЧ ОСОБА_5 на зв`язок зі свідком не виходив, хоча свідок надавав свій номер телефону всім бійцям та їхнім родичам. Будь-яких звернень від обвинуваченого чи його сестри щодо бажання повернутися до частини через офіційні канали чи гарячі лінії Міністерства оборони не надходило. Офіційних звернень щодо необхідності операції на руці (встановлення пластини) в матеріалах розслідування також не було зафіксовано, хоча за необхідності бійців завжди направляли на лікування. Надана суду медична характеристика від лютого 2025 року була складена медичною службою на підставі медичної картки обвинуваченого як складова процедури в рамках проведення службового розслідування за фактом СЗЧ. Акт службового розслідування міг бути підписаний пізніше через умови перебування підрозділу в зоні бойових дій, проте факт відсутності бійця був зафіксований рапортом одразу.
З показань свідка ОСОБА_7 , який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду заступника командира роти з психологічної підтримки персоналу стрілецького спеціалізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВЧ НОМЕР_1 , вбачається, що у підрозділі постійно проводиться роз`яснювальна робота з військовослужбовцями щодо недопустимості самовільного залишення частини. Він підтвердив, що особовий склад, зокрема і обвинувачений ОСОБА_5 , неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за СЗЧ та про подальші наслідки, такі як можливість направлення до спеціальних підрозділів у разі повернення на службу. Свідок засвідчив, що командування військової частини НОМЕР_1 не надавало обвинуваченому ОСОБА_5 жодних дозволів на залишення місця служби, відпусток чи законних звільнень. Окремо він пояснив, що згідно з умовами контрактів для осіб, які були умовно-достроково звільнені від відбування покарання, право на щорічну основну відпустку не передбачено, про що обвинуваченому було достеменно відомо. Характеризуючи обвинуваченого, свідок зазначив, що за час проходження служби ОСОБА_5 проявив себе з негативного боку, оскільки систематично не виконував службові обов`язки та накази командування. На думку свідка, будь-яких поважних причин для самовільного залишення служби у ОСОБА_5 не було, а після зникнення ні сам обвинувачений, ні його родичі на зв`язок із частиною не виходили, хоча мали всі необхідні контактні дані. Щодо стану здоров`я обвинуваченого свідок пояснив, що ОСОБА_5 завжди надавалася необхідна медична допомога за потреби. Зокрема, під час базової військової підготовки у нього був зафіксований перелом руки, після чого він перебував у гіпсі та проходив відповідне лікування. Свідок також підтвердив факт особистого спілкування з обвинуваченим, під час якого ОСОБА_5 висловлював прохання поїхати додому, щоб побачитись із рідними, проте йому було офіційно роз`яснено, що це неможливо через умови його контракту. Будь-яких скарг від обвинуваченого на стан ніг чи інші проблеми зі здоров`ям, які могли б завадити службі, свідок не пригадав.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні письмових доказів, зокрема:
витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.01.2025 року про реєстрацію кримінального правопорушення № 62025150010000012;
Як зазначено у п. 2, 3 глави 4 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з Реєстру це документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави. До витягу з Реєстру включається, зокрема, інформація про орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.
З огляду на вищевказані положення закону, хоча витяг з ЄРДР і не є процесуальним джерелом доказів, однак, містить відомості, які мають значення для оцінки інших доказів на їх допустимість зокрема про дату та час внесення відомостей до ЄРДР та відповідно початку досудового розслідування, а тому може бути використаний судом у якості доказу в кримінальному провадженні.
рапорт старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 від 31.12.2024 щодо того, що ним розглянуто повідомлення МЗВ ВСП від 22.10.2024 за вих. № 808/11987, яке надійшло 22.10.2024 за вх.№23705-24/мк, щодо вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем вказаної військової частини та встановлено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією стрілець 1 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, 26.08.2024 самовільно залишив місцем служби - розташування військової частини НОМЕР_1 за місцем її тимчасової дислокації поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 та місце його знаходження по теперішній час не відоме;
повідомлення про кримінальне правопорушення від 22.10.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , відповідно до якого з 26.08.2024 солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану;
довідка-доповідь від 27.08.2024 № 2368/8638 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 без зброї військовослужбовця мобілізованого за контрактом солдата ОСОБА_10 , відповідно до якої при плановій перевірці особового складу по місцю тимчасового розташування підрозділу (с.Кринички, Миколаївський район, Миколаївська обл.) о 07:30 26.08.2024 виявлено відсутність стрільця-помічника гранатометника другого стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_10 . Особисті речі і зброя солдата ОСОБА_11 залишились в розташуванні. На зв?язок не виходить (абонент не в мережі). Пошукові заходи на локації та прилеглій території результату не дали;
військовий квіток серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , відповідно до якого він прийняв військову присягу 02.06.2024 у ВЧ НОМЕР_1 , 20.05.2024 військовою комісією визнаний придатним;
матеріали службового розслідування, проведеного з 12.02.2025 по 10.03.2025 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.02.2025 № 277, зокрема: 
акт службового розслідування від 10.03.2025, затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 , згідно якого солдат ОСОБА_5 , якого ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 достроково звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Миколаївським районним судом Львівської області від 08.03.2023 для проходження військової служби за контрактом, який згідно довідки № 7/4201 від 20.05.2024 Військово-лікарської комісії визнаний придатним до військової служби, з 26.08.2024 самовільно залишив військову частину, без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану. Документи, які підтверджують поважність причин відсутності на військовій службі не надходили; 
рапорт командира стрілецького спеціалізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВЧ НОМЕР_1 від 26.08.2024 за фактом відсутності солдата ОСОБА_5 ; 
наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2024 № 239 про зняття солдата ОСОБА_5 з усіх видів забезпечення до з`ясування обставин; 
витяг з наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 15.09.2024 № 121-РС про зарахування солдата ОСОБА_5 до складу бригади; 
ухвала Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024 у справі № 478/587/24 та ухвала про виправлення описки від 30.05.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання звільнено умовно-достроково на 4 (чотири) роки 02 (два) місяці 20 (двадцять) днів не відбутого строку покарання у вигляді позбавлення волі, для проходження військової служби за контрактом. Встановлено до засудженого ОСОБА_5 адміністративний нагляд строком на 12 місяців, встановивши на час адміністративного нагляду такі обмеження: заборонити перебування за межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром; заборонити виїзд в особистих справах за межи дислокації військової частини та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з якою укладено контракт. Контроль за здійсненням адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_5 покладено на командира військової частини, в якій ОСОБА_5 буде проходити військову службу;
контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу від 31.05.2024 підписаний ОСОБА_5 та командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 ;
довідка ВЛК № 28/35 від 20.05.2024 № 7/4201 відповідно до якої ОСОБА_5 пройшов медичний огляд у військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 20.05.2024 та визнаний придатним до військової служби;
наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (про стройовій частині) від 31.05.2024 № 152, відповідно до якого ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу;
наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (про стройовій частині) від 14.06.2024 № 166, відповідно до якого солдата ОСОБА_10 , стрільця другого стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.06.2024 № 5-PC на посаду стрільця - помічника гранатометника другого стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915A/630, шпк «солдат» вважати таким, що справи та посаду прийняв і з «14» червня 2024 року виконує обов?язки за посадою, встановлено посадовий оклад 2 820 грн;
медична характеристика на ОСОБА_5 від 14.02.2025, надана у зв`язку з проведенням службового розслідування, де вказано, що за час проходження військової служби за медичною допомогою до медичного пункту медичної роти військової частини НОМЕР_1 не звертався, медична документація не надавалась. На медичний огляд не представлений;
службова характеристика від 14.02.2025 на ОСОБА_5 відповідно до якої за час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 зарекомендував себе негативно. Зафіксовано, що мав місце випадок перелому кістки руки при кидку навчальної гранати;
витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.03.2025 № 694 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_5 », яким за результатами проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець солдат ОСОБА_13 з 26.08.2024 по теперішній час, тобто більше 3-х діб, відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану. В діях солдата ОСОБА_11 вбачаються ознаки порушення вимог абзаців 2, 3, 5 статті 11 Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».
Під час судового розгляду у змагальному процесі обвинувачений та захисник не ставили питань про недопустимість жодних доказів, зібраних стороною обвинувачення.
При цьому суд відхиляє посилання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 на те, що контракт, укладений з ОСОБА_5 не містить дати укладення та його не підписано командиром військової частини, оскільки ці твердження не відповідають дійсності, що підтверджується текстом самого документа (а/с 107). Датою укладення контракту є дата його підписання сторонами - 31.05.2024. 
Також захисником обвинуваченого було звернено увагу на те, що медична характеристика від 14.02.2025 надана, коли обвинуваченого вже не було в частині. Суд зазначає, що в тексті самої довідки міститься інформація, що «медична характеристика надана в зв`язку провадження службового розслідування», яке проводиться вже за фактом СЗЧ, тому її дата є логічною та відповідає періоду проведення службового розслідування з 12.02.2025 по 10.03.2025. В тексті характеристики міститься фраза: «на медичний огляд не представлений».
Судом досліджено також документи надані стороною захисту, а саме медичну документацію, точний зміст якої суд не розголошує з метою дотримання права на таємницю про стані здоров`я. Наданими документами фіксується проходження ОСОБА_5 діагностики в період з кінця жовтня 2024 по 2025 рік та фіксація ряду захворювань. 
Крім того, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1813 вбачається, що ОСОБА_5 проходив лікування у стаціонарі з 28.02.2025 по 02.03.2025. 01.03.2025 проведена операція. 
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5868/333 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4201/1132 вбачається, що з 02.06.2025 по 05.06.2025 ОСОБА_5 знаходився на лікуванні на стаціонарі та був виписаний за порушення режиму відділення. Госпіталізований був за ургентними показами, прооперований в день госпіталізації. 
Отже, окрім визнання вини обвинуваченим, його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджено зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, вину обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
При оцінці доказів суд також враховує положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Позицію обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав лише під час допиту, при цьому посилався на наявність об`єктивних обставин для залишення військової частини, пов`язаних зі станом здоров`я, суд розцінює як спосіб самозахисту та визнає його показання сумнівними та такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Твердження ОСОБА_5 про те, що він вимушено залишив розташування військової частини, адже мав проблеми зі здоров`ям, але йому не надавалась медична допомога, не були підтверджені в ході судового розгляду. Так, стороною захисту надано суду документи, які підтверджують, що ОСОБА_5 дійсно має ряд підтверджених діагнозів, і в період з жовтня 2024 року здійснював діагностику захворювань, проходив лікування в стаціонарі в 2025 році. Однак сторона захисту не надала доказів того, що ОСОБА_5 невідкладно звернувся за медичною допомогою безпосередньо після залишення військової частини 26 серпня 2024 року. Суд поставив питання обвинуваченому, чи звертався він до лікаря одразу після залишення військової частини і ОСОБА_5 відповів, що його звернення до лікарів зафіксовані в тих документах, які надані стороною захисту.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 81-1 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Отже ОСОБА_5 виявив бажання проходити військову службу за контрактом, про що 18.05.2024 подав заяву до адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93). 
Висновком військово-лікарської комісії ОСОБА_5 був визнаний придатним до військової служби (довідка ВЛК № 28/35 від 20.05.2024 № 7/4201), при цьому встановлені під час комісії захворювання не впливали на можливість проходження служби, а рішення ВЛК ОСОБА_5 не оскаржувалося у встановленому законом порядку.
Суд звертає увагу на те, що навіть у випадку наявності у військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації, будь-яких проблем зі здоров`ям під час проходження ним військової служби в умовах воєнного стану, це не надає йому права самовільно залишати місце служби всупереч встановленому порядку проходження та несення військової служби, оскільки подібні дії підривають боєздатність підрозділів Збройних Сил України та інших формувань, залучених до захисту держави від збройної агресії рф, а також викликають у інших військовослужбовців виникнення відчуття вседозволеності та безкарності за вчинені всупереч інтересам служби діяння, які полягають, зокрема, у самовільному залишенні місця служби.
Крім того, як було встановлено судом та не заперечувалось обвинуваченим, у випадку отримання травми йому була надана невідкладна медична допомога у встановленому порядку, а наявні в нього захворювання не змусили його звернутись до лікаря безпосередньо після залишення частини та не перешкодили йому подати заяву про проходження військової служби за контактом за три місяці до того.
Як наслідок, ОСОБА_5 був відсутній на службі майже півтора роки з 26 серпня 2024 року до моменту затримання 14 лютого 2026 року та що важливо, обвинувачений у жодному випадку не заперечував цих обставин, а фактично їх підтвердив.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Судом були досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: вимогу щодо наявності судимостей; довідку КНП «МОЦПЗ» МОР від 31.01.2025 № 419, де вказано, що ОСОБА_5 на лікуванні у лікаря-психіатра не перебував, за медичною допомогою не звертався. Є учасником програми ЗПТ сайту КНП «МОЦПЗ» МОР; за місцем несення служби зарекомендував себе негативно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, незадовільний стан здоров`я та особу обвинуваченого, який раніше судимий (вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі - 14.12.2022 вчинив крадіжку на суму 314 грн 70 коп), не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є учасником програми ЗПТ, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за ст. 81-1 КК України. 
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і застосувати до обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.
Підстави для застосування ст. 69, 75 КК України відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений 08 березня 2023 року вироком Миколаївського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.05.2024, з урахуванням ухвали від 30.05.2024, для проходження військової служби, згідно ст. 81-1 КК України, на невідбутий строк 4 роки 2 місяці 20 днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з вимогами ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З врахуванням того, що ОСОБА_5 має не зняту та не погашену судимість, вчинив новий умисний злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в мінімальній межі санкції ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, що буде достатнім покаранням, необхідним для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Тож початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі стосовно особи, яка перебуває під вартою, законодавець обліковує виключно з дня набрання законної сили обвинувальним вироком при цьому строк попереднього ув`язнення повинен бути зарахований до строку відбування покарання за правилами ст. 72 КК України.
Суд бере до уваги, що обвинувачений 14.02.2026 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а з 17.02.2026 перебуває під вартою (ухвала Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2026 у справі № 489/1202/26), тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зазначений строк підлягатиме зараховуванню у строк відбуття покарання.
Під час досудового розслідування та судового розгляду щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи призначене обвинуваченому покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід щодо обвинуваченого без змін - у вигляді тримання під вартою, підстав для його зміни не вбачається.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні. 

Керуючись статтями 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.03.2023, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2026 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою. 
На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 

22.05.2026