Справа №:755/335/26
Провадження №: 2/755/1172/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2021 року. Однак, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року по справі № 359/2710/24 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем. Вихованням дитини позивач займається самостійно. Сторонами не досягнуто домовленостей щодо способу виконання батьком матеріального обов`язку перед дитиною, розмір аліментів не визначено. За шість місяців відповідач сплатив на утримання дитини орієнтовно 4 000,00 грн, однак такі платежі носять нестабільний характер. Матеріальний стан не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дитини. Орієнтовна сума щомісячних витрат на дитину складає 12 000,00 грн, з яких: витрати на харчування - 3 000,00 грн, комунальні послуги - 2 000,00 грн, гуртки - 6 000,00 грн, одяг - 4 700,00 грн, медичні послуги - 5 000,00 грн. Істотних обставин, які б унеможливлювали виконання відповідачем своїх обов`язків немає. Відповідач є особою працездатного віку, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. З огляду на викладене, з урахуванням відомостей про неофіційне працевлаштування батька, прийнятним розміром аліментів є 4 000,00 грн.
З огляду на викладене позов просила задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2026 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 10 березня 2026 року на 10 год. 15 хв., сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
10 березня 2026 року сторони у судове засідання не з`явилися. Наступне судове засідання призначено на 14 квітня 2026 року на 10 год. 10 хв.
14 квітня 2026 року судове засідання, призначене на 10 год. 10 хв., знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Хромової О.О. у відпустці. Наступне судове засідання призначено на
19 травня 2026 року на 10 год. 10 хв.
19 травня 2026 року судове засідання, призначене на 10 год. 10 хв., знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Хромової О.О. у відпустці. Наступне судове засідання призначено на
04 червня 2026 року на 16 год. 30 хв.
20 травня 2026 року (вхід. № 32199) до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Щодо стягнення аліментів у розмірі 12 000,00 грн не згоден. Станом на зараз постійного місця роботи та стабільного доходу не має. Також здійснює догляд за батьком, який потребує постійного стороннього догляду. Єдиним джерелом існування є пенсія батька у розмірі 3 400,00 грн. 
З огляду на викладене просив визначити розмір аліментів у мінімальному гарантованому законом розмірі.
04 червня 2026 року сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач ОСОБА_1 04 червня 2026 року подала заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03 липня 2021 року серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03 липня 2021 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1284. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_5 ».
Рішенням Бориспільський міськрайонний суд Київської області від 11 вересня 2024 року по справі № 359/2710/24 розірвано шлюб укладений між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 03 липня 2021 року у Дніпровському відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1284. 
Під час розгляду справи № 359/2710/24 судом встановлено, що 03 липня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб у Дніпровському відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1284. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 03 липня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28 жовтня 2021 року.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 28 жовтня 2021 року серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , про що 28 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис № 2310. Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 08 січня 2026 року № 2026/000324445, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Зі свідоцтва про шлюб від 31 травня 2025 року серії НОМЕР_3 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), встановлено, що 31 травня 2025 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 31 травня 2025 року складено відповідний актовий запис № 654. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_6 ».
До матеріалів справи також долучено копію Акту від 20 лютого 2026 року № 22/2026 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, відповідно до якого комісією встановлено факт здійснення постійного догляду ОСОБА_11 за батьком ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ..
Також в матеріалах справи міститься відповідний висновок ЛКК від 18 лютого 2026 року № 55 про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду.
Згідно довідки про доходи від 14 травня 2026 року № 4180 8716 7761 1129, пенсіонер ОСОБА_12 отримує пенсію за віком, у квітні 2026 року виплачено 3 406,00 грн.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 зазначено, що аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частини другої статті 182 СК України.
Відтак, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем, оскільки визначення такого способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину - це безумовне право стягувача аліментів.
Факт проживання дитини з позивачем відповідач не заперечує. 
Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум у 2026 році складає: для дітей віком до 6 років - 2 817,00 гривні.
Вказані величини свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення.
Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то положеннями СК України він не визначений, а їх граничний розмір визначений частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2026 року - 8 647,00 гривень.
Відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.
Крім того, відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на дитину. Водночас заперечує розмір аліментів - 12 000,00 грн, та просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі.
Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у мінімальному гарантованому передбаченому законом розмірі, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища, як зазначалось останнім у відзиві на позовну заяву та запереченнях. 
Факт здійснення відповідачем постійного догляду за батьком, ОСОБА_13 , не може слугувати безумовною підставою для визначення аліментів у мінімальному гарантованому передбаченому законом розмірі.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що відповідатиме інтересам дітей та не порушуватиме права кожного з сторін.
Суд звертає увагу сторін, що згідно зі статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 08 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про охорону дитинства», статтями 110, 112, 113, 180 - 185, 191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі
1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_4 , місце проживання: 
АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_4 . 
Повне рішення суду виготовлено 04 червня 2026 року.

Суддя О.О. Хромова