єдиний унікальний номер справи 546/36/26
номер провадження 2/546/282/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Гудзенко С.В., прокурора Нетикші С.М., представниці позивача – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміни Ярослава, який діє в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,
установив:
У січні 2025 року керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Я. Лігоміна звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноважено здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Решетилівська міська рада Полтавської області, у якому зазначив наступне.
14.02.1997 на ім`я ОСОБА_3 виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0033250 на підставі розпорядження Решетилівської райдержадміністрації від 19.12.1996 № 377. Зміни, які виносяться до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай), відсутні. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області 17.12.2001. Відповідно до копії довідки від 19.12.2019 № 992, виданої виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області жителю с. Лобачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покійний ОСОБА_3 , 1941 року народження, який проживав в с. Лобачі та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був його дядьком. Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №02-31/6 від 09.01.2020 ОСОБА_4 відмовлено у відкритті спадщини на майно померлого ОСОБА_3 , до складу якого входить у тому числі і спірна земельна ділянка, в зв`язку із тим, що ОСОБА_4 є двоюрідним племінником померлого та до кола спадкоємців за законом першої та другої черги, згідно із нормами ст. 529 та 530 Цивільного кодексу України 1963 року, не входить, а заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався. Проте реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. 18.04.2020 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження Решетилівської РДА №58 від 29.01.2016 (індексний номер рішення 52014417 від 18.04.2020).
У подальшому, між ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» 24.04.2020 укладений договір оренди землі № 69 строком на 49 років 11 місяців на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га. Державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області 29.04.2020 Верховодом К.В. за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га на підставі договору оренди землі № 69 від 24.04.2020, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» (індексний номер рішення 52091714 від 29.04.2020, номер запису про інше речове право: 36364253).
У той же час земельна ділянка кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га, перебувала в строковому платному користуванні як нерозподілена земельна ділянка на підставі договору оренди земельної ділянки (не витребуваної частки (паю)) № 4 від 20.11.2018, укладеного між Решетилівською РДА (Орендодавець) та ОСОБА_5 (Орендар) строком на 10 років до 19.11.2028. З огляду на викладене, ОСОБА_5 подала до Міністерства юстиції України скаргу на дії державного реєстратора прав на нерухоме майно, у якій просила визнати неправомірним прийняте державним реєстратором рішення та скасувати запис про право № 36364253. Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5 «Про задоволення скарги», скаргу ОСОБА_5 від 07.05.2020 задоволено у повному обсязі: скасовано рішення від 29.04.2020 № 52091714, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховоду К.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.
Під час розгляду скарги Міністерством юстиції України направлено запит до Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.10.2020 № 417/33.1 Л/-20 з метою отримання підтвердження інформації про видачу даним суб`єктом розпорядження від 29.01.2016 № 58 «Про затвердження громадянину ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі, (на місцевості)», на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку. 
У відповідь на вказаний запит Міністерством юстиції України отримано лист Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 04.11.2020 № 2237/01-46, яким повідомлено, що в Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області відсутнє вищевказане розпорядження від 29.01.2016 № 58, водночас надано копію розпорядження даного суб`єкта від 14.03.2016 № 58 «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі (на місцевості)».
Відомості про припинення іншого речового внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.02.2021 Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України (індексний номер рішення: 56768143). 
У подальшому між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_7 за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 за реєстровим номером № 449, та ОСОБА_2 17.07.2021 укладений договір купівлі-продажу на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 926. 
Приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Довбишем С.М. 17.07.2021 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 926 (індексний номер рішення 59322588 від 17.07.2021).
Також згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га 15.03.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшиною A.B. зареєстровано за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» на підставі договору оренди землі № 23 від 11.03.2020, укладеного 11.03.2020 між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» строком на 49 років 11 місяців (індексний номер рішення 57122313 від 17.03.2021). 
За результатами розгляду скарги ОСОБА_5 від 20.03.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.03.2021 за № 1-8816, на підставі висновку Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.09.2021 Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 18.10.2021 № 3717/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу задоволено частково, а саме: скасовано рішення від 18.04.2020 №52014417, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., та від 17.03.2021 № 57122313, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною A.B. Виконання Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 
Проте Офісом виявилося неможливим виконати наказ, оскільки 17.07.2021 зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 від ОСОБА_4 до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Миколайовичем Довбиш С.М. зареєстрованого в реєстрі за № 926. Крім того, на підставі рішення № 59322588 від 17.07.2021, прийнятого приватним нотаріусом Довбиш С.М., внесено зміни до відомостей про суб`єкта права, а саме змінено орендодавця земельної ділянки з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .
Прокурор зазначає, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач ОСОБА_2 є співзасновником ТОВ СКП «Сількомунгосп», код ЄДРПОУ 05442777, а тому повинен бути і був обізнаний про стан справ підприємства.
Під час тимчасового доступу до речей і документів, проведеного 08.06.2022 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022175440000080 від 30.03.2022 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.05.2022 у справі № 554/3003/22, у голови комісії з реорганізації Решетилівської РДА шляхом її приєднання до Полтавської РДА Приходька М.А. вилучено оригінал розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 14.03.2016 №58, яке стало підставою для реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на землю та в оригіналі має назву «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області» і стосується виділення в натурі громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки площею 3,5999 га з кадастровим номером 5324280900:00:007:0100.
Тобто, у ОСОБА_4 були відсутні правові підстави для набуття права власності на спірну земельну ділянку.
Згідно із висновком експерта від 24.08.2022 № СЕ-19/117-22/11013-ПЧ у кримінальному провадженні № 12022175440000080 від 30.03.2022: 
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 18.04.2020 (реєстраційний номер заяви: 39329904), яка знаходиться на а.с. 1-2 реєстраційної справи, виконаний ОСОБА_4 ;
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 29.04.2020 (реєстраційний номер заяви: 39411287), яка знаходиться на а.с. 7 реєстраційної справи, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; 
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 15.03.2021 (реєстраційний номер заяви: 44534512), виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою;
- підпис у рядку «22.04.2020 ОСОБА_4 » заяви від імені ОСОБА_4 від 22.04.2020 про розірвання договору оренди на земельну ділянку за кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, укладеного між Решетилівською РДА та ОСОБА_5 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою;
- підпис у графі «ПІДПИС ОСОБА_4 » у довіреності від 23.04.2020 якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 бути його представниками (зареєстровано в реєстрі за № 449), виконаний ОСОБА_4 .
Таким чином, заява від 15.03.2021 за № 44534512 про державну реєстрацію права та їх обтяжень подана державному реєстратору відділу Державної реєстрації речових прав виконавчого комітету Хорольської міської ради Даньшіній A.B., заявник зазначений - ОСОБА_4 , реєстрація на право оренди догорів № 23 від 11.03.2020 підписано іншою особою, а не ОСОБА_4 .
Викладені фактичні обставини були предметом розгляду Решетилівським районним судом в межах цивільної справи № 546/987/23 за позовною заявою ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальності «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на оренду земельної ділянки та стягнення моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Решетилівська міська рада Полтавської області, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Довбиш Сергій Миколайович.
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.06.2025 у справі 546/98/23 позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визнано недійсним Договір оренди землі кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 площею 3.5708 га, укладений 11 березня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 року за реєстровим номером № 449 діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП», код ЄДРПОУ: 05442777; скасовано державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», код ЄДРПОУ: 05442777, номер запису про інше речове право: 47017436, відомості про яку 15.03.2021 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною Аліною Віталіївною на підставі Договору оренди землі, серія та номер: 23, виданий 11.03.2020 року, з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки к.н. 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», код ЄДРПОУ: 05442777. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.
На обґрунтування порушення інтересів держави та необхідності їх захисту керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області посилався на положення статей 13, 14 Конституції України, ч. 1-3 ст. 1, ст. 19, 78, 83 ЗК України, ст. 13 Закону України Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)», статті 319, 321, 328 ЦК України. 
На обґрунтування способу захисту порушених інтересів держави прокурор, зокрема, посилався на положення статей 203, 228 ЦК України, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.05.2022 у справі № 183/6067/19 щодо застосування статті 228 ЦК України, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17, у якій зроблено висновок що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим» та ряд інших постанов Верховного Суду. 
Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 була відчужена ОСОБА_4 , який не був власником вищевказаної земельної частки (паї) чи спадкоємцем власника та за яким право власності на неї було зареєстроване на підставі підроблених документів, про що ОСОБА_2 було достеменно відомо, оскільки останній був довіреною особою ОСОБА_4 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та одночасно співзасновником ТОВ «СКП Сількомунгосп» під час укладення договорів оренди землі від № 69 від 24.04.2020 та № 23 від 11.03.2020. 
Отже, ефективними способами захисту є витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Решетилівської міської ради Полтавської області.
На обґрунтування недобросовісності набувача керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, зокрема, зазначав, що ОСОБА_2 як повірений ОСОБА_4 при укладенні договорів оренди спірної земельної ділянки №23 від 11.03.2020, №69 від 24.04.2020, та одночасно як співзасновник ТОВ «СКП Сількомунгосп» укладаючи 17.07.2021, тобто після прийняття 23.02.2021 Міністерством юстиції України наказу №690/5 про задоволення скарги ОСОБА_5 , договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, діючи обачливо та добросовісно повинен був бути обізнаний про відсутність у ОСОБА_4 правових підстав для набуття права власності на земельну ділянку площею 3,5708 га кадастровим номером 5324281900.01:001:7412.
Наведені вище обставини свідчать про недобросовісність ОСОБА_2 як набувача земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, яка була відчужена ОСОБА_4 , який не був власником вищевказаної земельної частки (паї) чи спадкоємцем власника, а право власності на неї було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі підроблених документів, про що ОСОБА_2 було достеменно відомо, оскільки він був повіреною особою ОСОБА_4 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої Довбишем С.М. приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області, та відповідно стороною договорів оренди спірної земельної ділянки від 24.04.2020 № 69 та від 11.03.2020 № 23, державна реєстрація яких в подальшому скасована зазначеними вище наказами Міністерства юстиції України.
Щодо обґрунтування сумісності обраного способу захисту порушеного права держави із гарантіями, встановленими статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у позові указано, що критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право мирного володіння майном. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном.
Спірна земельна ділянка вибула з власності держави не через помилку органу державної влади, а фактично у зв`язку із вчиненням протиправних дій, при цьому з викладених вище обставин варто поставити під обґрунтований сумнів можливість необізнаності відповідачів про безпідставність оформлення на неї права приватної власності. Таким чином, відповідачі не діяли добросовісно і мали усвідомлювати можливість виникнення у подальшому ситуації, за якої буде пред`явлено вимогу про витребування майна. Враховуючи викладене, в цій справі відсутнє непропорційне втручання у право мирного володіння майном, тим більше з урахуванням характеру набуття такого майна внаслідок недобросовісності поведінки відповідачів. 
Таким чином, відповідачі не діяли добросовісно і мали усвідомлювати можливість виникнення у подальшому ситуації, за якої буде пред`явлено вимогу про витребування майна. 
Враховуючи викладене, в цій справі відсутнє непропорційне втручання у право мирного володіння майном, тим більше з урахуванням характеру набуття такого майна внаслідок недобросовісності поведінки відповідачів.
На обґрунтування порушень інтересів держави прокурор, зокрема, зазначає, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17). 
В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Дотримання належного регулювання земельних правовідносин дотримання істотних умов режиму використання природних ресурсів, забезпечення надходжень відповідних платежів до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави. 
Також не може відповідати суспільному інтересу набуття особою права власності на земельну ділянку, розпорядником якої є Решетилівська міська рада на підставі підроблених документів. Разом з тим, Решетилівська міська рада Полтавської області, як розпорядник земельної ділянки, не вжила достатніх заходів і не звернулася до суду з відповідним позовом. 
Таким чином, прокурор виступає в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах
Щодо визначення уповноваженого органу та обґрунтування статусу позивача – Решетилівської міської ради Полтавської області прокурор звертав увагу, що згідно із інформацією з Державного земельного кадастру з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, площею 3, 5708 га, розташована на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Рішенням першої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради від 15.12.2020 № 38-1-VIII «Про початок реорганізації Лобачівської сільської ради шляхом приєднання до Решетилівської міської ради» розпочато процедуру реорганізації реорганізацію Лобачівської сільської ради (ЄДРПОУ 21044071), місцезнаходження: с. Лобачі, Решетилівський район, Полтавська область шляхом приєднання до Решетилівської міської ради (ЄДРПОУ 21044065), місцезнаходження: вул. Покровська, 14 м. Решетилівка Полтавська область. Згідно п. 2 зазначеного вище рішення, Решетилівську міську раду визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради. 
Правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради (ЄДРПОУ 21044071) є Решетилівська міська рада Полтавської області (ЄДРПОУ 21044065). Таким чином, прокурор виступає в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
На обґрунтування бездіяльності уповноваженого органу прокурор зазначив, що підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Решетилівської міської ради Полтавської області є не здійснення останньою повноважень. 
Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у Постанові ВСУ від 16.04.2019 справа №910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. 
Також прокурор посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави.
Решетилівська міська рада як розпорядник земельної ділянки, яка є невитребуваним паєм, відповідно до вимог Земельного кодексу України, Закону України Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)», Цивільного кодексу України, має повноваження самостійно вживати заходи до усунення виявлених порушень, у тому числі і в судовому порядку.
Решетилівською окружною прокуратурою листом від 25.09.2025 № 56/5492вих-25 проінформовано Решетилівську міську раду про виявлені порушення вимог земельного законодавства щодо безпідставного набуття права приватної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га, розташовану на території Решетилівської міської ради, та запропоновано їй, як розпоряднику спірної земельної ділянки, самостійно вжити заходів до усунення виявлених порушень. Решетилівська міська рада 16.10.2025 повідомила Решетилівську окружну прокуратуру про те, що остання не заперечує щодо звернення прокурора до суду із позовом про витребування земельної ділянки 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га.
Необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з тим, що протягом розумного строку зазначений орган самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом, а лише звернувся до органів прокуратури з проханням вжиття заходів прокурорського реагування шляхом звернення до суду з позовом про стягнення завданої шкоди. 
Наведена обставина свідчить про те, що Решетилівська міська рада фактично самоусунулася від виконання покладених на неї повноважень щодо відшкодування збитків, завданих незаконною порубкою деревини та не вжила достатніх заходів щодо поновлення інтересів держави. Бездіяльність міської ради щодо захисту інтересів в судовому порядку може призвести до втрати такої можливості в майбутньому. Вказане свідчить, що Решетилівська міська рада, усвідомлюючи характер протиправних дій, знаючи про допущенні порушення, не вжила жодних заходів на усунення порушень вимог земельного законодавства. Така усвідомлена пасивна поведінка Решетилівської міської ради безумовно свідчить про нездійснення своїх повноважень щодо захисту інтересів держави. 
Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Решетилівської міської ради Полтавського району є тривале невжиття останньою жодних заходів, спрямованих на усунення виявлених порушень чи звернення до суду з відповідним позовом, та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором пред`являється цей позов.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Решетилівською окружною прокуратурою, попередньо, повідомлено Решетилівську міську раду Полтавської області щодо здійснення представництва її інтересів у суді. 
Посилаючись на викладені обставини, керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, розташовану на території Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на користь держави в особі Решетилівської міської ради.

Процесуальні дії по справі, заяви по стуі справи та позиція сторін

21 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою судді від 30 січня 2026 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 25 лютого 2026 року.
За клопотанням представника відповідача – Павлюка І.О. судове засідання було відкладено на 19 березня 2026 року. 

04 березня 2026 року від представника відповідача – Павлюка І.О. до суду надійшов відзив на позов, у якому на обґрунтування заперечень в частині добросовісності відповідача як набувача права власності на земельну ділянку та обрання позивачем неналежного способу захисту він посилався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18 у якій вказано, що: «вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66))». 
Також звертав увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 щодо вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції. 
Вказував, що у пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо. Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар».
Європейський суд звертав увагу, що у справах, коли виправлення помилок, допущених органами державної влади, призводить до втручання у право на мирне володіння майном добросовісного набувача, принципи належного урядування покладають на органи державної влади не лише обов`язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки, але й можуть також вимагати виплати колишньому добросовісному власнику належної компенсації або іншого виду відповідного відшкодування. Суд зазначає, що заявник мав переважне право на отримання земельної ділянки як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Реалізуючи е право, міська рада спочатку виділила йому земельну ділянку, а згодом видала йому документи про його право власності на неї. Він володів цією земельною ділянкою без перешкод близько двадцяти років, коли інша особа почала будувати на ній будинок. У зв`язку з цим Суд не вважає вирішальним, чи розпочинав сам заявник якесь будівництво або використовував землю для будь-яких інших законних цілей; важливо те, що він був законним власником земельної ділянки. Право власності заявника зрештою було визнано недійсним на користь іншої особи через порушення у розподілі територій між двома адміністративно-територіальними одиницями - містом та селом, - під час процедури, до якої заявник не був залучений і на яку він не мав жодного впливу. Немає доказів того, що він був недобросовісним власником. Крім того, вбачається, що самі органи державної влади погодилися з тим, що під час здійснення цієї процедури було допущено порушення (див. пункт 9). З огляду на це національні суди зіткнулися з необхідністю виправити помилки органів державної влади, і Суд не вважає їхнє рішення на користь Г. явно необґрунтованим. Проте ця ситуація вимагала надання компенсації або іншого виду відшкодування заявнику. Уряд стверджував, що заявник мав можливість вимагати відшкодування за незаконні дії та рішення органів державної влади. Суд зазначає, що він уже встановлював, що Уряд не зміг довести існування будь-яких чітких норм національного законодавства, які б передбачали грошову компенсацію або будь-який інший вид відшкодування будь-якої шкоди в таких ситуаціях (див. рішення ЄСПЛ Goropashyn v. Ukraine, 24 квітня 2025 року, заява № 67127/16).
Прокурором заявлено вимогу саме про витребування майна начебто у недобросовісного набувача. При цьому доводи прокурора є маніпулятивними та такими, що не відповідають як дійсним обставинам складених правовідносин так і вимогам діючого законодавства України.
Звертав увагу, що у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованого станом на 27.02.2026 року ОСОБА_2 дійсно є одним із засновків ТОВ «СКП «Сількомунгосп». Водночас, як вбачається із розділу «Дані про хронологію реєстраційних дій» вказаного витягу, державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу в частині зміни відомостей про засновників товариства здійснена лише 04.01.2024 року. При цьому, у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованого станом на 01.08.2021 року (на моменту укладення договору купівлі-продажу) єдиним засновником Товариства був ОСОБА_10 . Тобто, ОСОБА_2 не мав будь-якого відношення до даного Товариства. За таких умов, посилання прокурора на те, що він на моменту набуття права власності на спірну земельну ділянку був співзасновником Товариства та з огляду на це йому достеменно було відомо про протиправність набуття права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
З приводу статусу ОСОБА_2 як повіреної особи ОСОБА_4 , як підстави для визнання його недобросовісним набувачем земельної ділянки представник відповідача з посиланням на статті 1000, 1003, 1006, 1007 ЦК України зазначав, що діючим законодавством України чітко визначено, що повірений зобов`язаний вчиняти лише ті дії, які йому доручаються довірителем. Вчинення будь - яких інших дій на власник розсуд повіреним недопустиме.
Дійсно ОСОБА_4 видано ОСОБА_2 довіреність №449 від 23.04.2020 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. (далі по тексту – довіреність). У відповідності до останньої, ОСОБА_2 уповноважується: бути представником ОСОБА_4 з усіма необхідними повноваженнями з питань пов`язаних з реєстрацією права власності та інших речових прав та управління належними йому на праві приватної власності земельними ділянками під кадастровими номерами: 5324281900:01:001:7004 та 5324281900:01:001:7412. Тобто, самою довіреністю визначається лише обсяг прав наданих ОСОБА_2 . Разом з тим, надання йому довіреності в жодному разі не свідчить про повідомлення довірителем правової природи, тим паче інформації про законність чи не законність набуття права власності на спірну земельну ділянку. В межах наданої довіреності ОСОБА_2 вчинено лише наступні дії: укладено договір оренди землі №69 від 24.04.2020 року; укладено договір оренди землі №23 від 11.03.2020 року. Будь-які інші дії, в тому числі і подання заяв на проведення державної реєстрації права оренди за такими ОСОБА_2 не вчинялись, що підтверджується і матеріалами доданими до позовної заяви. Більше того, ОСОБА_2 не повідомлявся та і не мав повідомлятися про рішення прийняті за результатами розгляду скарг Міністерством юстиції України. В свою чергу, укладаючи договір купівлі-продажу, ОСОБА_2 керувався виключно відомостями наявними в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який не містив будь-якої інформації про протиправність набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку чи будь-яких інших відомостей, які б могли викликати підозру. За таких умов, очевидним є той факт, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем земельної ділянки, при цьому, доказами наданими до позовної заяви не підтверджено протилежне. Тому, у даному випадку, у задоволенні позову має бути відмовлено на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України.
На обґрунтування заперечень в частині обрання позивачем неналежних правових підстав позову представник відповідача зазначив, що в позовній заяви, в обґрунтування способу захисту порушених інтересів держави прокурор посилається на норми ст. 203,228 ЦК України, як такі що обумовлюють недійсність договору купівлі-продажу. Так, позивачем зазначено, що статті 228 ЦК України визначає перелік правочинів, які є нікчемними, як такі що порушують публічний порядок. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу є саме таким правочином при цьому, посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 13.04.2016 року у справі №6-15128цс15. Разом з тим, позивачем не вірно застосовано правові висновки викладені у вказані постанові, що призвело до обрання не вірних підстав позову. 
Звертав увагу, що саме ситуація, висвітлена у справі №6-15128цс15 має місце у даному випадку. Будь-які підстави для передання спірної земельної ділянки у комунальну власність відсутні. Тобто, у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 228 ЦК України як правової підстави позову. За таких умов, це є самостійною підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Посилаючись на викладені обставини представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача судові витрати на користь відповідача (т. 1, а. с. 195 – 202).

11 березня 2026 від керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміни Я.А. надійшла відповідь на відзив у якій щодо обґрунтування відповідачем заперечень в частині добросовісності відповідача як набувача права власності на земельну ділянку та обрання позивачем неналежного способу захисту він посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 щодо розкриття критерію пропорційності та визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна. 
Зазначав, що ловоди представника відповідача щодо добросовісного набуття відповідачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, розташованої на території Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області, повністю спростовуються викладеними у позовній заяві фактичними обставинами та доданими до неї письмовими доказами, зокрема деталізованим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки, в якому викладена хронологія реєстраційних дій.
Реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. 18.04.2020 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження Решетилівської РДА №58 від 29.01.2016 (індексний номер рішення 52014417 від 18.04.2020). 
Під час тимчасового доступу до речей і документів, проведеного 08.06.2022 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022175440000080 від 30.03.2022 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.05.2022 у справі № 554/3003/22, у голови комісії з реорганізації Решетилівської РДА шляхом її приєднання до Полтавської РДА Приходька М.А. вилучено оригінал розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 14.03.2016 №58, яке стало підставою для реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на землю та в оригіналі має назву «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області» і стосується виділення в натурі громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки площею 3,5999 га з кадастровим номером 5324280900:00:007:0100.
Тобто, головою Решетилівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_4 не приймалися розпорядження «Про затвердження громадянину ОСОБА_4 технічної документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким затверджено технічну документацію громадянину ОСОБА_4 , виділено в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,57 га, кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. 
А враховуючи відмову у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , оформлену постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №02-31/6 від 09.01.2020, у ОСОБА_4 були відсутні правові підстави для набуття права власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер 5324281900:01:001:7412. 
Наступна за хронологією реєстраційна дія - 29.04.2020.
Так, державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В. 29.04.2020 за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га строком на 49 років 11 місяців на підставі договору оренди землі № 69 від 24.04.2020, укладеного між ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «СКП «Сількомунгосп».
Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5 «Про задоволення скарги», рішення від 29.04.2020 № 52091714, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., скасовано. Під час розгляду скарги Міністерством юстиції України направлено запит до Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.10.2020 № 417/33.1 Л/-20 з метою отримання підтвердження інформації про видачу даним суб`єктом розпорядження від 29.01.2016 № 58 «Про затвердження громадянину ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі, (на місцевості)», на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку.
У відповідь на вказаний запит Міністерством юстиції України отримано лист Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 04.11.2020 № 2237/01-46, яким повідомлено, що в Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області відсутнє вищевказане розпорядження від 29.01.2016 № 58, водночас надано копію розпорядження даного суб`єкта від 14.03.2016 № 58 «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі (на місцевості)». 
Відомості про припинення іншого речового внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.02.2021 Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України. 
Наступна за хронологією реєстраційна дія - 15.03.2021.
Державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшиною А.В. 15.03.2021 зареєстровано за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га на підставі договору оренди землі № 23, укладеного 11.03.2020 між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» строком на 49 років 11 місяців (індексний номер рішення 57122313 від 17.03.2021). 
На підставі висновку Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.09.2021 Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 18.10.2021 № 3717/5, яким скасовано рішення від 18.04.2020 № 52014417, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., та від 17.03.2021 № 57122313, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною А.В. Офісом виявилося неможливим виконати наказ, оскільки 17.07.2021 зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 від ОСОБА_4 до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Миколайовичем Довбиш С.М. зареєстрованого в реєстрі за № 926. Крім того, на підставі рішення № 59322588 від 17.07.2021, прийнятого приватним нотаріусом Довбиш С.М., внесено зміни до відомостей про суб`єкта права, а саме змінено орендодавця земельної ділянки з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.06.2025 у справі 546/98/23 позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальності «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на оренду земельної ділянки та стягнення моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – Решетилівська міська рада Полтавської області, виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Довбиш Сергій Миколайович задоволено частково: визнано недійсним Договір оренди землі кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 площею 3.5708 га, укладений 11 березня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 року за реєстровим номером № 449 діяв ОСОБА_2 , та TOB «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП», код ЄДРПОУ: 05442777; скасовано державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», код ЄДРПОУ: 05442777, номер запису про інше речове право: 47017436, відомості про яку 15.03.2021 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною Аліною Віталіївною на підставі Договору оренди землі, серія та номер: 23, виданий 11.03.2020 року, з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки к.н. 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», код ЄДРПОУ: 05442777. При цьому суд зазначив, що договір оренди землі № 23, укладений 11.03.2020 ОСОБА_4 , від імені якого діяв Гудзенко В.Ю. на підставі довіреності посвідченої пізніше, а саме 23.04.2020. 
Тобто, ОСОБА_2 не мав повноважень 11.03.2020 на вчинення правочину – договору оренди №23 від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності на представництво інтересів, посвідченої приватним нотаріусом Довбишем С.М. 23.04.2020, що вочевидь свідчить про відсутність у ОСОБА_2 цивільної дієздатності на вчинення вказаного правочину, що у відповідності до ч. 2 ст. 203 ЦК України є підставою визнання його недійсним. 
Окрім того, державна реєстрація права оренди за договором оренди землі № 23 від 11.03.2020 за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» здійснена на підставі заяви від 15.03.2021, у якій відповідно до висновку експерта підпис здійсненний не ОСОБА_4 , іншою особою. Тому відсутність підпису ОСОБА_4 у заяві від 15.03.2021 свідчить про відсутність його волі та згоди на його реєстрацію, що суд вважає підставою для скасування державної реєстрації права оренди за ТОВ «СКП «Сількомунгосп».
Наступна за хронологією реєстраційна дія – 17.07.2021.
У подальшому, 17.07.2021 укладений договір купівлі-продажу на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 926. Приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Довбишем С.М. 17.07.2021 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 926, укладеного між ОСОБА_4 від імені якого діяв ОСОБА_8 за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 за реєстровим номером № 449, та ОСОБА_2 (індексний номер рішення 59322588 від 17.07.2021).
При цьому звертає на себе увагу дія все тієї ж самої довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 за реєстровим номером № 449, на підставі якої діяв від імені ОСОБА_4 безпосередньо ОСОБА_2 під час укладення договорів оренди спірної земельної ділянки №23 від 11.03.2020, №69 від 24.04.2020. Зазначена реєстраційна дія унеможливила виконання наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2021 № 3717/5, яким скасовано рішення від 17.03.2021 № 57122313, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною А.В. про реєстрацію за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га на підставі договору оренди землі № 23, укладеного 11.03.2020 між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020. ОСОБА_2 як повірений ОСОБА_4 при укладенні договорів оренди спірної земельної ділянки №23 від 11.03.2020, №69 від 24.04.2020, під час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, діючи обачливо та добросовісно, повинен був бути обізнаний про відсутність у ОСОБА_4 правових підстав для набуття права власності на земельну ділянку площею 3,5708 га кадастровим номером 5324281900.01:001:7412.
Як стверджує представник відповідача, у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованого станом на 27.02.2026 ОСОБА_2 дійсно є одним із засновків ТОВ «СКП «Сількомунгосп». Водночас, як вбачається із розділу «Дані про хронологію реєстраційних дій» вказаного витягу, державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу в частині зміни відомостей про засновників товариства здійснена лише 04.01.2024 року. При цьому, у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованого станом на 01.08.2021 (на моменту укладення договору купівлі-продажу) єдиним засновником Товариства був ОСОБА_10 . Однак стверджувати, що клієнт представника відповідача не мав будь-якого відношення до даного Товариства, є неправильним з огляду на ідентичність прізвища та по-батькові відповідача та засновника товариства, а також перебування відповідача у складі засновників на цей час.
Також звертає на себе увагу наполегливість під час державної реєстрації права користування на земельну ділянку за ТОВ «СКП «Сількомунгосп», співзасновником якої є відповідач, рішення про які скасовувалися Міністерством юстиції України, а згодом і права власності на земельну ділянку за відповідачем, яка унеможливила виконання наказу про скасування реєстрації. Обраний шлях реєстраційного підтвердження права користування, а згодом і володіння земельною ділянкою через чисельні реєстраційні дії зайвий раз підтверджує обізнаність відповідача про неправомірність набуття права приватної власності на спірну земельну ділянку. 
Отже, ефективними способами захисту є витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , який не є добросовісним набувачем, на користь Решетилівської міської ради Полтавської області. 

Щодо обґрунтування відповідачем заперечень в частині обрання позивачем не належним правових підстав позову у відповіді на відзив зазначено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 була відчужена ОСОБА_4 , який не був власником вищевказаної земельної частки (паї) чи спадкоємцем власника та за яким право власності на неї було зареєстроване на підставі підроблених документів, про що ОСОБА_2 було достеменно відомо.
Згідно із інформацією з Державного земельного кадастру з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, площею 3, 5708 га, розташована на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Рішенням першої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради від15.12.2020 № 38-1-VIII «Про початок реорганізації Лобачівської сільської ради шляхом приєднання до Решетилівської міської ради» розпочато процедуру реорганізації реорганізацію Лобачівської сільської ради (ЄДРПОУ 21044071), місцезнаходження: с. Лобачі, Решетилівський район, Полтавська область шляхом приєднання до Решетилівської міської ради (ЄДРПОУ 21044065), місцезнаходження: вул. Покровська, 14 м. Решетилівка Полтавська область. Згідно п. 2 зазначеного вище рішення, Решетилівську міську раду визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради. Тобто, правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради є Решетилівська міська рада Полтавської області. 
Враховуючи, що постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №02-31/6 від 09.01.2020 ОСОБА_4 відмовлено у відкритті спадщини на майно померлого ОСОБА_3 , до складу якого входить у тому числі і спірна земельна ділянка, а те, що ОСОБА_4 міг фактично вступити в управління або володіння спадковим майном спростовується тим, що вказана земельна ділянка з листопада 2018 року перебувала у користуванні ОСОБА_5 на підставі договору оренди землі, укладеного з Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області, про що свідчать відомості з поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером.
Оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці майна після померлого ОСОБА_3 відсутні, а правонаступником на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 є Решетилівська ТГ в особі Решетилівської міської ради.
Тобто, правовою підставою позову є ст. 387 ЦПК України, згідно якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Щодо судових витрат з посиланням на положення статей 137, 141 ЦПК України прокурор зазначив, що наразі питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу є передчасним. Крім того, до відзиву на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Павлюка І.О., який надійшов до Решетилівської окружної прокуратури через підсистему Електронний суд ЄСІТС, не долучено копію договору про надання правничої допомоги, який зазначений у додатках (а. с. 220 – 226).

12 березня 2026 року до суду від представника позивача Решетилівської міської ради – Малиш Т.А. надійшла відповідь на відзив у якій у частині доводів щодо відсутності у ОСОБА_4 права власності на спірну земельну Ділянку указано наступне.
Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2026 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, 18.04.2020 року державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 . У свою чергу, у графі «документи подані для державної реєстрації» зазначається рішення місцевого органу державної виконавчої влади серія та номер 58, виданий 29.01.2016 року, видавник: Решетилівська районна державна адміністрація Полтавської області. 
Тобто, підставою виникнення права власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_4 є саме розпорядження Решетилівської РДА №58 від 29.01.2016 року. В той же час, відповідно до розпорядження №58 від 14.03.2016 року, оригінал якого вилучений 08.06.2022, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів, даним розпорядженням приймалося рішення про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділення її в натурі(на місцевості). Інших питань даним розпорядженням не вирішувалося.
Тобто, розпорядження №58 від 14.03.2016 року, яке дійсно приймалося Решетилівською РДА не стосується питання передачі ОСОБА_4 спірної земельної ділянки. В свою чергу, розпорядження №58 від 29.01.2016 року яке стало підставою для державної реєстрації права власності на землю за ОСОБА_4 фактично Решетилівською РДА не приймалося.
Дане є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 без належної на те правової підстави, використавши розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації Решетилівського району Полтавської області, яке фактично йому не видавалося. В зв`язку з чим, зазначена вище земельна ділянка протиправно вибула із, на той час, державної власності та протиправно перейшла у приватну власність ОСОБА_4 . 
Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати
Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 року по справі №139/997/21 необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки, а відсутність такого рішення з боку держави як власника земельних ділянок, свідчить про відсутність рішення уповноваженого органу виконавчої влади, на підставі якого відповідачі набули право власності на земельні ділянки.
Щодо відсутності у відповідача права власності на землю та наявності підстав для витребування земельної ділянки у ОСОБА_2 представник позивача звертає увагу, що відповідно до копії сертифікату серія ПЛ №0033250 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,5 умовних кадастрових гектарах належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Враховуючи відсутність спадкоємців за законом та/або заповітом, які б успадкували право на спірну земельну ділянку за померлим ОСОБА_3 , дана земельна ділянка правомірно перейшла у розпорядження Решетилівської міської ради, як невитребуваний пай у порядку ст. 13 ЗУ « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Проте, у зв`язку із незаконним заволодінням ОСОБА_4 спірною земельною ділянкою, Решетилівська міська рада позбавлена права вільно розпоряджатися даною землею.
Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2021 року №926 ОСОБА_4 , від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_8 , продав спірну земельну ділянку ОСОБА_2 .
Тобто, на даний час фактичним володільцем земельної ділянки є ОСОБА_2 , який в свою чергу, придбав спірну земельну ділянку у особи, яка не мала законних підстав на розпорядження землею, в тому числі і на продаж землі третім особам. 
Право на укладання та підписання договору купівлі - продажу не належало ОСОБА_4 , так як останній фактично ніколи не мав права власності на спірну земельну ділянку. В зв`язку з чим, уклавши договір купівлі - продажу від 17.07.2021 року №926 року, ОСОБА_2 став лише фактичним володільцем земельної ділянки, в той же час, безпосередньо, саме право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 відповідач не набув. 
Посилаючись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року по справі №916/1415/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року по справі № 359/3373/16-ц, представниця позивача указує, що незаконність дій ОСОБА_4 щодо заволодіння земельною ділянкою та її подальший продаж ОСОБА_2 не мали наслідком зміну статусу земельної ділянки – невитребувана земельна частка (пай) та, відповідно, не стали підставою набуття відповідачем права власності на землю. В зв`язку з чим, спірна земельна ділянка незаконно перебуває у власності ОСОБА_2 . В той же час, як законне право розпорядження землею належить Решетилівської міської ради.
Крім того, з огляду на ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки спірна земельна ділянка розташована на території Решетилівської міської територіальної громади, враховуючи відсутність, на даний час, спадкоємців на землю, Решетилівська міська рада у 2028 році може набути право власності на неї. Тобто, в даному випадку, незаконне перебування спірної земельної ділянки у приватній власності ОСОБА_2 порушує права Решетилівської міської ради, на розпорядження землею та є перешкодою для набуття права комунальної власності наземлю, відповідно до вимог зазначеного вище Закону.
Щодо належного способу захисту (про витребування з володіння відповідача нерухомого майна) представниця позивача посилалася на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 07.11.2018 року у справі №488/5027/14-ц, від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16, від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18, від 22.06.2021 року у справі №200/606/18, у постанові Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 року по справі №139/997/21.
Посилаючись на викладені обставини, представниця позивача просила позовні вимоги керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Ярослава Лігоміни, який діє в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити (а. с. 231 – 234).

19 березня 2026 року за клопотанням прокурора та представниці позивача підготовче засідання було відкладене на 17 квітня 2026 року.

Ухвалою суду від 17.04.2026 у задоволенні клопотань представника відповідача Павлюка Ігоря Олександровича від 18 березня 2026 року про залишення позову без розгляду було відмовлено.

Підготовче провадження у справі було закрите ухвалою суду від 17 квітня 2026 року та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 травня 2026 року. 

Позиція учасників судового процесу 

У судовому засіданні 14 травня 2026 року прокурор Нетикша С.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представниці позивача – Богачик Н.І. також просила позовні вимоги задовольнити (т. 3, а. с. 100). 
Представник відповідача – Павлюк І.О. у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі, у вирішенні всіх питань покладається на розсуд суду (т. 2, а. с. 49). 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Так, до позову було долучено Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900010017412, у якій відображена інформація щодо власників указаної земельної ділянки, записи про виникнення права оренди тощо (т. 1, а. с. 30 – 55)
14 лютого 1997 року на ім`я ОСОБА_3 виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0033250 на підставі розпорядження Решетилівської райдержадміністрації від 19.12.1996 № 377, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Лобачі» Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (т. 1, а. с. 56).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області 17.12.2001 (т. 1, а. с. 57).
Відповідно до копії довідки від 19.12.2019 № 992, виданої виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області жителю с. Лобачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покійний ОСОБА_3 , 1941 року народження, який проживав в с. Лобачі та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був його дядьком (т. 1, а. с. 58).
Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №02-31/6 від 09.01.2020 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю підстав для спадкування. ОСОБА_4 нотаріусу пояснив, що він є двоюрідним племінником померлого. Однак до кола спадкоємців за законом першої та другої черги, згідно із нормами ст. 529 та 530 Цивільного кодексу України 1963 року, не входить, а заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався (т. 1, а. с. 59). 
Листом від 24.06.2022 №01-16 завідуюча Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. повідомила Решетилівську окружну прокуратуру про те, що нотаріальних дій від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період 2009 – 2022 роки в Решетилівській державній нотаріальній конторі не виявлено (т. 1, а. с. 60).
Відповідно до договору оренди земельної ділянки (не витребуваної частки (паю)) № 4 від 20.11.2018, укладеного між Решетилівською РДА (Орендодавець) та ОСОБА_5 (Орендар), в оренду передана земельна ділянка кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га. Пунктом 9 даного договору оренди визначено, що договір укладено на 10 років до 19.11.2028 (т. 1, а. с. 61 – 63).
Невід`ємною частиною договору оренди землі був акт приймання – передачі земельної ділянки в оренду від 20.11.2018 (т. 1, а. с. 63 зворот).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру за ОСОБА_5 11.12.2018 зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 3,5708 га, кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 до 19.11.2028 (т. 1, а. с. 70).
18 квітня 2020 року до державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода К.В. звернувся ОСОБА_4 , із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на земельну ділянку кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 (т. 1, а. с. 67 - 68).
Відповідно до копії розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 29.01.2016 №58 ОСОБА_4 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Яка розташована на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та виділено в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,57 га, кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 (т. 1, а. с. 69).
18 квітня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В. було прийнято рішення провести державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 (т. 1, а. с. 71).
Дана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1, а. с. 72).
24 квітня 2020 року між орендодавцем ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» в особі керівника Гудзенка О.Ю., укладений договір оренди землі № 69 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га на строк 49 років 11 місяців (т. 1, а. с. 74 - 76).
Державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області 29.04.2020 Верховодом К.В. за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га на підставі договору оренди землі № 69 від 24.04.2020, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» (індексний номер рішення 52091714 від 29.04.2020, номер запису про інше речове право: 36364253) (т. 1, а. с. 78 – 79).
У свою чергу ОСОБА_5 подала до Міністерства юстиції України скаргу від 07.05.2020 на дії державного реєстратора прав на нерухоме майно, у якій просила визнати неправомірним прийняте державним реєстратором рішення та скасувати запис про право № 36364253 (т. 1, а. с. 80). 
Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5 «Про задоволення скарги» скаргу ОСОБА_5 від 07.05.2020 задоволено у повному обсязі: скасовано рішення від 29.04.2020 № 52091714, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховоду К.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці (т. 1, а. с. 81).
Підставою для наказу був висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністкерства юстиції від 11.02.2021 за результатами скарги ОСОБА_5 від 07.05.2020. У даному висновку, зокрема, зазначено, що під час розгляду скарги Міністерством юстиції України направлено запит до Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.10.2020 № 417/33.1 Л/-20 з метою отримання підтвердження інформації про видачу даним суб`єктом розпорядження від 29.01.2016 № 58 «Про затвердження громадянину ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі, (на місцевості)», на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку. 
У відповідь на вказаний запит Міністерством юстиції України отримано лист Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області від 04.11.2020 № 2237/01-46, яким повідомлено, що в Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області відсутнє вищевказане розпорядження від 29.01.2016 № 58, водночас надано копію розпорядження даного суб`єкта від 14.03.2016 № 58 «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі (на місцевості)» (т. 1, а. с. 81 – 83).
11 березня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» в особі керівника Гудзенка О.Ю. було укладено договір оренди землі № 23. Відповідно до пункту 2 цього договору в оренду надається земельна ділянка площею 3,5708 га, кадастровий номер 5324281900:01:001:7412. Пунктом 6 договору оренди визначено, що договір укладено на 49 років 11 місяців (т. 1, а. с. 85 – 87).
15 березня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до державного виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшиною A.B. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) на земельну ділянку кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 (т. 1, а. с. 84).
Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га 15.03.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшиною A.B. зареєстровано за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» на підставі договору оренди землі № 23 від 11.03.2020, укладеного 11.03.2020 між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» строком на 49 років 11 місяців (індексний номер рішення 57122313 від 17.03.2021) (т. 1, а. с. 88). 
Згідно з копією довіреності від 23.04.2020 № 449, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , які діють незалежно один від одного бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями в будь – яких органах, установах чи організаціях з питань, пов`язаних з реєстрацією права власності та інших речових прав та управління належними йому на праві приватної власності земельними ділянками, у тому числі площею 3,5708 га кадастровий номер 5324281900:01:001:7412 (а. с. 90).
17 липня 2021 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_7 за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 за реєстровим номером № 449, та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 926 (а. с. 91).
Указана обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 92). 
За результатами розгляду скарги ОСОБА_5 від 20.03.2021, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.03.2021 за № 1-8816, на підставі висновку Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.09.2021 Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 18.10.2021 № 3717/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу задоволено частково, а саме: скасовано рішення від 18.04.2020 №52014417, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., та від 17.03.2021 № 57122313, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Даньшіною A.B. Виконання Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству (а. с. 93). 
Під час тимчасового доступу до речей і документів, проведеного 08.06.2022 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022175440000080 від 30.03.2022 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.05.2022 у справі № 554/3003/22, у голови комісії з реорганізації Решетилівської РДА шляхом її приєднання до Полтавської РДА Приходька М.А. вилучено оригінал розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 14.03.2016 №58 «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області» а саме земельної ділянки із кадастровим номером 5324280900:00:007:0100 (а. с. 98 – 99).
Відповідно до копії розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 14.03.2016 №58 «Про затвердження громадянці ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділення в натурі (на місцевості)» ОСОБА_6 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району та виділено в натурі земельну ділянку у фізичних гектарах площею – 3,5999, кадастровий номер 5324280900:00:007:0100, розташовану на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а. с. 100).
Згідно із висновком експерта від 24.08.2022 № СЕ-19/117-22/11013-ПЧ у кримінальному провадженні № 12022175440000080 від 30.03.2022: 
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 18.04.2020 (реєстраційний номер заяви: 39329904), яка знаходиться на а.с. 1-2 реєстраційної справи, виконаний ОСОБА_4 ;
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 29.04.2020 (реєстраційний номер заяви: 39411287), яка знаходиться на а.с. 7 реєстраційної справи, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; 
- підпис у графі «Підпис заявника» в заяві від імені ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 15.03.2021 (реєстраційний номер заяви: 44534512), виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою;
- підпис у рядку «22.04.2020 ОСОБА_4 » заяви від імені ОСОБА_4 від 22.04.2020 про розірвання договору оренди на земельну ділянку за кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, укладеного між Решетилівською РДА та ОСОБА_5 , виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою;
- підпис у графі «ПІДПИС ОСОБА_4 » у довіреності від 23.04.2020 якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 бути його представниками (зареєстровано в реєстрі за № 449), виконаний ОСОБА_4 (а. с. 117).
За фактом підроблення документів, що стосуються земельної ділянки із кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 30.03.2022 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, правова кваліфікація – ч. 1 ст. 358 КК України (а. с. 118) 
Листом від 25 вересня 2025 року прокурор звернувся до Решетилівського міського голови, у якому, зокрема, звернув увагу на те, що у рішенні Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.06.2025 у справі №546/962/22 встановлено ряд обставин, що свідчать про незаконність реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 5324281900:01:001:7412, яка є предметом спору у даній справі. У зв`язку із цим прокурор просить повідомити чи вживалися Решетилівською міською радою заходи щодо витребування земельної ділянки із кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 у комунальну власність територіальної громади та чи планує міська рада звертатися віз позовом до суду про витребування цієї земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади (а. с. 119 – 120).
У свою чергу листом від 16.10.2025 виконавчий комітет Решетилівської міської ради повідомив Решетилівську окружну прокуратуру Полтавської області, що заходи щодо витребування земельної ділянки із кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 у комунальну власність територіальної громади Решетилівською міською радою не вживалися та Решетилівська міська рада не заперечує проти звернення прокурора із даним позовом до суду (а. с. 121).
Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» керівником Решетилівської окружної прокуратури Я. Лігоміною Решетилівському міському голові О. Дядюновій було направлено повідомлення від 09.01.2026 про те, що Решетилівською окружною прокуратурою Полтавської області підготовлено позовну заяву до суду і інтересах держави в особі Решетилівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_10 про витребування земельної ділянки (а. с.122 – 125).
Відповідно до копії рішення першої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 15.12.2020 №38-1-VІІІ було розпочато реорганізацію Лобачівскої сільської ради шляхом приєднання до Решетилівської міської ради (а. с. 126 – 127).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17.
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц (пункти 95, 98, 121, 123), від 14 грудня 2022 року в справі № 477/2330/18 (пункт 57), від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17 (пункт 94)).
Власник із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, із тих мотивів, що договір, рішення органу влади, певний документ, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними, або що позивач їх не оскаржив (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц (пункти 99-100), від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16 (пункти 39, 42-44, 50), від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19 (пункти 5.27, 5.36, 5.44, 5.46, 5.69, 6.5), від 28 вересня 2022 року в справі № 483/448/20 (пункти 9.65-9.66), від 15 лютого 2023 року в справі № 910/18214/19 (пункт 9.47) та інших).
У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а скасування рішення чи запису про проведену державну реєстрацію права не є належним способом захисту порушеного права. У такому випадку державний реєстратор здійснює відповідну реєстраційну дію на підставі рішення суду про витребування майна.
Крім того, у постанові від 11 лютого 2020 року в справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Оскільки вимога про визнання наказів Головного управління Держземагентства незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані.
Враховуючи викладене, власник з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Такий висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).
Ураховуючи те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , який є останнім її набувачем, то належним способом захисту у даному випадку є вимога власника про витребування земельної ділянки у останнього набувача. 
Тобто, обраний прокурором спосіб захисту у даній справі є належним способом захисту порушеного права територіальної громади.

При цьому суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частин першої, третьої – п`ятої статті 13 Закону України Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.
Як було встановлено з матеріалів справи спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 розташована на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.
У свою чергу рішенням першої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради від 15.12.2020 № 38-1-VIII «Про початок реорганізації Лобачівської сільської ради шляхом приєднання до Решетилівської міської ради» Решетилівську міську раду визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради.
Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Таким чином правонаступником всього майна, прав та обов`язків Лобачівської сільської ради є Решетилівська міська рада.
У свою чергу враховуючи, що постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. №02-31/6 від 09.01.2020 ОСОБА_4 відмовлено у відкритті спадщини на майно померлого ОСОБА_3 , до складу якого входила, зокрема, спірна земельна ділянка, інші спадкоємці майна після померлого ОСОБА_3 відсутні, правонаступником на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 є Решетилівська ТГ в особі Решетилівської міської ради. 
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
На ці ж обставини посилався прокурор при обґрунтуванні підстав позову. 
А тому посилання представника відповідача щодо обрання позивачем неналежних правових підстав позову судом до уваги не беруться. 

Даючи оцінку доводам прокурора з приводу недобросовісності набувача ОСОБА_2 спірної земельної ділянки та запереченням сторони відповідача у цій частині суд зазначає наступне.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України; близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 Цивільного кодексу України.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 205/7567/18 з посиланням на частину другу статті 328 Цивільного кодексу України, зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
09 квітня 2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року (далі - Закон України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року), яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.
Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (частина п`ята статті 390 ЦК України, в редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).
Обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню;
у випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України не застосовуються;
питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 листопада 2025 року в справі № 523/14914/24, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2025 року в справі № 354/419/25).
Велика Палата Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 зазначила, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
Тобто у даній справі витребування спірної земельної ділянки є можливими у разі доведення прокурором того, що відповідач є недобросовісним набувачем спірного майна.
У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2025 року у справі № 922/82/20 зазначено таке: «добросовісність та недобросовісність характеризують насамперед ступінь обізнаності набувача про правомірність набуття майна в особи, яка немає права на його відчуження. Водночас такі категорії, як "добросовісність", яка належить до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), а також недобросовісність не можуть тлумачитися або застосовуватися формально, ґрунтуватися на припущеннях. 
Добросовісність набувача презумується, тобто набувач буде вважатися добросовісним доки не буде доведено протилежне. Добросовісність дій набувача визначається судом у кожному конкретному випадку.
Судова палата зазначає, що поширеним є підхід, відповідно до якого добросовісним набувачем є особа, яка в момент набуття майна не знала і не могла знати, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Натомість недобросовісний набувач на момент відчуження спірного майна достеменно знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження немає права.
Основними критеріями, які визначають добросовісність/недобросовісність набувача майна є такі категорії, як "знав/не знав", "міг знати/не міг знати".
За загальним правилом, під поняттям "знав" необхідно розуміти не лише безпосередню обізнаність особи в тому, що вона набуває майно в суб`єкта, який не наділений правом на його відчуження, а й водночас усвідомлення факту порушення своїми діями прав іншої особи. Що ж до поняття "міг знати", то воно характеризує недобросовісність того володільця (набувача), який хоч і не був безпосередньо інформований про відсутність у відчужувача права на відчуження майна, але, проявивши принаймні розумну обачність, міг знати про це».

Суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що відповідач ОСОБА_2 , який є останнім набувачем спірної земельної ділянки не може вважатися добросовісним її набувачем з огляду на наступне.
Так, 18 квітня 2020 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку на підставі розпорядження Решетилівської РДА №58 від 29.01.2016.
У той же час судом достеменно установлено, що головою Решетилівської районної державної адміністрації розпорядження «Про затвердження громадянину ОСОБА_4 технічної документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» з приводу спірної земельної ділянки не приймалося.
У подальшому державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В. 29.04.2020 за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324281900:01:001:7412, площею 3,5708 га строком на 49 років 11 місяців на підставі договору оренди землі № 69 від 24.04.2020, укладеного між ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «СКП «Сількомунгосп».
Суд вже звертав увагу, що наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5 «Про задоволення скарги» за скаргою ОСОБА_5 від 07.05.2020, яка була орендарем спірної земельної ділянки на момент прийняття рішення державним реєстратором, рішення від 29.04.2020, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховодом К.В., було скасовано.
При цьому у висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 11.02.2021 за результатами скарги ОСОБА_5 від 07.05.2020 зазначено, що в Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області відсутнє розпорядження від 29.01.2016 № 58, видане в інтересах ОСОБА_4 .
З огляду на викладене Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.02.2021 було внесено відомості про припинення іншого речового права, підстава - наказ Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5 (т. 1, а. с. 27).
Незважаючи на ці обставини між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_7 за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 23.04.2020 за реєстровим номером № 449, та ОСОБА_2 17.07.2021 укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. 
Тобто, ураховуючи наявність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про припинення іншого речового права, які внесені на підставі наказу Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 690/5, відповідач ОСОБА_2 повинен був пересвідчитися у підставах такого припинення. Відповідно він мав би розуміти, що земельна ділянка за договором купівлі – продажу від 17.07.2021 відчужується ОСОБА_4 , який не був її власником, а отже не мав права її відчужувати. 
Також суд звертав увагу, що ОСОБА_4 довіреністю від 23 квітня 2020 року № 449, яка була посвідчена приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., уповноважив, зокрема ОСОБА_2 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь – яких органах, установах чи організаціях з питань, пов`язаних з реєстрацією права власності та інших речових прав та управління належними йому на праві приватної власності земельними ділянками, у тому числі площею 3,5708 га кадастровий номер 5324281900:01:001:7412.
У той же час 11 березня 2020 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності № 449 від 23.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» в особі керівника Гудзенка О.Ю. було укладено договір оренди землі № 23 щодо спірної земельна ділянка кадастровий номер 5324281900:01:001:7412.
Тобто, будь яких повноважень на час укладення договору оренди від 11.03.2020 від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не мав, що свідчить як про відсутність у ОСОБА_2 цивільної дієздатності на вчинення вказаного правочину, так і про його вочевидь недобросовісні дії, оскільки він не міг не усвідомлювати, що на момент укладення указаного договору оренди, довіреність ОСОБА_4 на його ім`я видана не була. 

Представник відповідача – адвокат Павлюк І.О. зазначав, що укладаючи договір купівлі-продажу, ОСОБА_2 керувався виключно відомостями наявними в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який не містив будь-якої інформації про протиправність набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку чи будь-яких інших відомостей, які б могли викликати підозру.
Між тим у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/21329/17 Верховний Суд звернув увагу, що добросовісність набувача передбачає не лише звіряння відомостей про права на нерухоме майно з інформацією, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також розумну обачність набувача. Така розумна обачність включає перевірку, виявлення та докладання інших зусиль для визначення наявності прав інших осіб стосовно нерухомого майна. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на важливості встановлення розумної обачності як критерію добросовісного набувача, зокрема, у постановах від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19, пункт 116), 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 4-473 цс 18, пункт 125.4), від 30.01.2019 у справі № 357/9328/15-ц (провадження № 14-460цс18), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 108), від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункт 90), від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18), від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц (провадження № 14-76цс18).
Тому набувач нерухомого майна може вважатися добросовісним лише тоді, коли він не просто покладався на відомості з Державного реєстру, а робив це добросовісно. Якщо перевірка нерухомого майна дає підстави для сумнівів щодо наявності прав інших осіб на нерухоме майно, у тому числі незареєстрованих, то набувач такого майна має вчинити дії, спрямовані на усунення таких сумнівів, або відмовитися від набуття нерухомого майна; в іншому разі набувач не буде вважатися добросовісним.
Ураховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_2 мав всі підстави для сумнівів щодо наявності прав ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, повинен був дати належну оцінку наявним записам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з приводу даної земельної ділянки та зробити відповідні висновки, однак всупереч зазначеному цього не зробив.
У зв`язку із цим суд відхиляє твердження сторони відповідача, що на час набуття права власності відповідач ОСОБА_2 не знав і не міг знати про законність чи не законність набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку. 
Так само судом не беруться до уваги посилання представника відповідача на те, що єдиним засновником ТОВ «СКП «Сількомунгосп» був ОСОБА_10 , а відповідач ОСОБА_2 не мав будь-якого відношення до даного Товариства, оскільки відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань станом на 27.02.2026 до переліку засновників входить ОСОБА_10 та ОСОБА_2 (а. с. 210 – 217).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції містяться три норми: 1) кожна особа має право мирно володіти своїм майном; 2) позбавлення власності є допустимим винятково в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; 3) держава має повноваження вводити у дію закони, необхідні для здійснення контролю за користуванням майном: а) відповідно до загальних інтересів; б) для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
ЄСПЛ наголошував на тому, що зазначені норми не є окремими, а друга і третя норми стосуються лише конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном. Найважливішою вимогою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції законність будь-якого втручання державного органу у право на мирне володіння майном, тобто його відповідність національному законодавству та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «East/West Alliance Limited v. Ukraine» від 23.01.2014).
У рішенні у справі «Fressoz and Roire V. France» від 21.01.1999 ЄСПЛ зазначив, що «необхідність будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Відсутність такого мотивування - прояв свавілля держави. У цьому рішенні ЄСПЛ вказав на неприпустимість свавільного втручання держави у права людини без нагальної на то потреби. Звичайно, насамперед уповноважені органи державної влади повинні оцінювати, чи наявна реальна суспільна потреба, яка виправдовує таке обмеження. Вирішувати питання про пропорційність чи непропорційність обмеження прав особи має суд, адже судова влада - політично нейтральна гілка влади, покликана урівноважувати інші гілки влади у цьому напрямі.
Обмеження прав повинно відповідати легітимній меті. Така мета зумовлена потребою захистити певні найбільш важливі для держави блага та принципи. Втручання у права має відповідати вимогам співмірності. Співмірність означає, що характер та обсяг втручання держави у права має бути не самоціллю, а засобом для захисту необхідного суспільного блага. Таке тлумачення не повинно бути самоціллю, воно має бути необхідним - безальтернативним та достатнім, а не надмірним. Співмірність є найбільш складним критерієм для вирахування та встановлення. Обмеження прав часто є законним і відповідає легітимній меті, але характер такого обмеження є надмірним».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 зробила висновок, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна. 
Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати
Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 року по справі №139/997/21 необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки, а відсутність такого рішення з боку держави як власника земельних ділянок, свідчить про відсутність рішення уповноваженого органу виконавчої влади, на підставі якого відповідачі набули право власності на земельні ділянки.
Суд зазначає, що у даній справи було встановлено, що право власності за ОСОБА_4 було зареєстровано на підставі підробленого розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації розпорядження. Указана обставина свідчить про те, що права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 не набув, відповідно не мав права її відчужувати відповідачу ОСОБА_2 . 
У свою чергу останній, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що на момент набуття ним права власності на спірне майно, законним її володільцем була Решетилівська міська рада, а не ОСОБА_4 . 
На думку суду, не може вважатися добросовісною особа, яка набула майно коли знала чи могла знати про порушення порядку набуття нею права власності на це майно всупереч закону.
З огляду на викладене витребування земельної ділянки у недобросовісного набувача, який є ОСОБА_2 , не буде становити надмірне втручання держави у право на мирне володіння майном та здійснюється з метою захисту порушених інтересів територіальної громади в особі Решетилівської міської ради. 
При цьому судом було ураховано практику Верховного Суду, у тому числі і ту, на яку посилався у відзиві представник відповідача, та практику ЄСПЛ. 

Ураховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, який діє в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, слід задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З платіжної інструкції №21 від 12 січня 2026 року установлено, що Полтавською обласною прокуратурою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн, який був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою (а. с. 135, 138). 
Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 21.01.2026 Полтавською обласною прокуратурою було доплачено 126,75 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №190 від 28.01.2026, які були зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою (а. с. 159, 160).
Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь Полтавської обласної прокуратури в розмірі 3454,75 грн (3328,00 + 126,75) грн на користь позивача.
Відповідно понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати слід покласти на нього.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 81, 83, 84, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміни Ярослава, який діє в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , земельну ділянку з кадастровим номером 5324281900:01:001:7412 площею 3,5708 га, розташовану на території Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на користь держави в особі Решетилівської міської ради.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 7, 36000, р/р №UA118201720343130001000006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3454(три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 75 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників судового процесу:

Прокурор – керівник Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміна Ярослав Анатолійович, адреса органу: вул. Покровська, 22, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ІКЮО в ЄДРПОУ - 0291006027. 
Прокурор - прокурор Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Нетикша Світлана Михайлівна, адреса: вул. Покровська, 22, м. Решетилівка, Полтавська область.
Позивач – Решетилівська міська рада, місцезнаходження: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, 38400, ІКЮО в ЄДРПОУ 21044065. 
Представниця позивача – Дядюнова Оксана Анатоліївна, адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, 38400, РНОКПП НОМЕР_2 .
Представниця позивача – Богачик Наталія Іванівна, адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка Полтавської області, 38400.
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса: с. Лиман Перший Полтавського району Полтавської області, 38433, РНОКПП - НОМЕР_3 . 
Представник відповідача – Павлюк Ігор Олександрович, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя Ю.В. Зіненко